ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 280/8897/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),суддів: Чабаненко С.В., Білак С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року в адміністративній справі №280/8897/25 (головуючий суддя першої інстанції - Бойченко Ю.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач 08.10.2025 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.07.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком;
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо невиплати призначеної 04.05.2025 року пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з травня 2025 року);
- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатити позивачу призначену 04.05.2025 року відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не отриману пенсію за віком, за минулий час (починаючи з травня 2025 року).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.07.2025 року №083950025651 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 18.02.1987 року по 16.11.1990 року, з 14.12.1990 року по 28.08.1991 року, з 02.09.1991 року по 10.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 01.10.1992 року, з 02.10.1992 року по 27.05.1993 року, з 28.05.1993 року по 03.07.1995 року, з 10.07.1995 року по 13.03.1996 року, з 06.05.1996 року по 29.05.1996 року, з 29.07.1997 року по 14.12.1998 року, з 28.05.1999 року по 31.05.1999 року та призначити пенсію за віком з 04.05.2025 року.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 призначену з 04.05.2025 року пенсію за віком, з урахуванням вже виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що страховий стаж позивача складає 23 роки 9 місяців 13 днів до якого не враховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки титульна сторінка не придатна до читання; не взято до уваги довідки від 06.05.2025 року № 28 та від 15.05.2025 року № 42, оскільки прізвище не відповідає паспорту. Отже, позивачу обґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою від 21.05.2025 року про призначення пенсії за віком.
З 04.05.2025 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області від 28.05.2025 року №083950025651.
Згідно цього рішення, страховий стаж позивача становить 34 роки 05 місяців 07 днів.
В подальшому зазначене рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області переглянуто та ухвалено рішення від 11.07.2025 року №083950025651 про відмову позивачу у призначенні пенсії. 
Згідно тексту рішення від 11.07.2025 року № 083950025651 страховий стаж позивача становить 23 роки 09 місяців 13 днів, при цьому, до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки титульна сторінка не придатна до читання; не взято до уваги довідки від 06.05.2025 року №28 та від 15.05.2025 року №42, оскільки прізвище не відповідає паспорту. Виплату пенсії позивачу припинено.
Не погодившись із рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи з 18.02.1987 року по 16.11.1990 року, з 14.12.1990 року по 28.08.1991 року, з 02.09.1991 року по 10.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 01.10.1992 року, з 02.10.1992 року по 27.05.1993 року, з 28.05.1993 року по 03.07.1995 року, з 10.07.1995 року по 13.03.1996 року, з 06.05.1996 року по 29.05.1996 року, з 29.07.1997 року по 14.12.1998 року, з 28.05.1999 року по 31.05.1999 року згідно записів трудової книжки, оскільки титульна сторінка не придатна до читання; не взято до уваги довідки від 06.05.2025 року № 28 та від 15.05.2025 року № 42, оскільки прізвище не відповідає паспорту. 
Згідно зі ст.62 Закону №1058 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок №637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.
Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Пунктом 7 Порядку №22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п.7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком №637.
Пункт 3 Порядку №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Враховуючи зазначені норми законодавства, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
При порівнянні розрахунків страхового стажу позивача на час призначення пенсії за віком та на час відмови у призначенні пенсії установлено, що після перегляду рішення про призначення пенсії до страхового стажу не враховано вищевказані періоди роботи позивача.
Не зарахування до страхового стажу позивача таких періодів роботи зумовлене тим, що титульна сторінка трудової книжки НОМЕР_1 не придатна до читання.
Однак, судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно довідки від 06.05.2014 року 06/05-14 ТОВ «ТБ «Енергоальянс», з яким позивач перебував у трудових відносинах з 01.10.2012 року по 07.03.2013 року, трудова книжка позивача НОМЕР_1 постраждала при пожежі (залита водою).
Зазначені обставини не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення.
Крім того, відповідачі не ставлять під сумнів факт належності позивачу зазначеної трудової книжки.
Також, позивачем на підтвердження стажу роботи надано уточнюючі довідки.
Посилання відповідача – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на те, що довідки від 06.05.2025 року № 28 та від 15.05.2025 року № 42 не взято до уваги, оскільки прізвище не відповідає паспорту (вказано « ОСОБА_2 »), судом обґрунтовано відхилено, оскільки такі зауваження зводяться до формалізму.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а сформулював висновок про те, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
Зазначений висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 року у справі № 588/647/17.
З огляду на викладене, рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.07.2025 року № 083950025651 є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди роботи позивача зарахуванню до страхового стажу з 18.02.1987 року по 16.11.1990 року, з 14.12.1990 року по 28.08.1991 року, з 02.09.1991 року по 10.02.1992 року, з 18.02.1992 року по 01.10.1992 року, з 02.10.1992 року по 27.05.1993 року, з 28.05.1993 року по 03.07.1995 року, з 10.07.1995 року по 13.03.1996 року, з 06.05.1996 року по 29.05.1996 року, з 29.07.1997 року по 14.12.1998 року, з 28.05.1999 року по 31.05.1999 року та відповідно наявність підстав щодо призначення пенсії за віком з 04.05.2025 року. 
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню. 

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року в адміністративній справі №280/8897/25 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року в адміністративній справі №280/8897/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак