ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
23 липня 2026 року
м.Харків
справа № 638/3270/23
провадження № 22-ц/818/171/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.
за участі секретаря Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Турчак Марини Валеріївни на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 березня 2025 року, постановлене суддею Рибальченко Л.М.
в с т а н о в и в:
У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ "Кредобанк" суму заборгованості за кредитним договором №Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року в розмірі 683002,91 грн, судовий збір в розмірі 10245,04 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 68300,29 грн.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2025 року позовні вимоги позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року у розмірі 630523 грн 50 коп. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 10245 грн 04 коп. В іншій частині вимог позовної заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Турчак Марина Валеріївна просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що постановою Полтавського апеляційного суду від 29.11.2022 року у справі №638/1391/20 за участю тих самих позивача та відповідачів стягнуто за тим же самим договором пеню за період з 15.04.2019 року по 01.01.2020 року, а тому в даному випадку було неповно з`ясовано обставини по справі. Відповідачеві надавався саме споживчий кредит, проте судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано положення п.6 та п.6-1 Розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про споживче кредитування”, з аналізу яких випливає, що вимога про дострокове повернення повної суми кредиту покладає відповідальність на позичальника за прострочення виконання зобов`язань, оскільки застосовується як санкція за таке порушення. Отже, вимога про дострокове повернення частини кредиту, що залишилася у сумі 473 538, 67 грн під час дії в Україні воєнного стану та карантину незаконною та не підлягає задоволенню.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно розрахунку за договором кредиту Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року та додатковим поясненням представника позивача, станом на 21 червня 2024 заборгованість позичальника складається з заборгованості за тілом кредиту - 473538,67 грн; заборгованості за відсотками - 187728,15 грн; донарахованих відсотків за грудень 2022 року - 4096,20 грн; пені за прострочені відсотки та комісії за період 15 квітня 2019 року по 30 жовтня 2020 року - 10138,73 грн; відшкодування судових витрат – 7 501,16 грн. Заборгованість по відсотках та пені саме у такому розмірі підтверджується матеріалами справи та наданим банком розрахунком, який під час розгляду справи відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано. Будь яких розрахунків на підтвердження своїх заперечень представник відповідача у розпорядження суду не надав. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до ОСОБА_1 як позичальника та ОСОБА_2 як з поручителя за кредитним договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року, в частині солідарного стягнення заборгованості, відсотків та пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 15 квітня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №Ф0047/04-19/В2, за умов якого банк видає позичальнику кредит у сумі 478 100,00 грн. на строк 220 місяців з терміном погашення до 14.08.2037 (п.2.1. договору) на наступні цілі: придбання нерухомості – ВР за адресою: АДРЕСА_1 , пільгова ставка на перші 3 роки кредитування; для оплати суми страхового платежу на користь страхової компанії (п.2.2.).
За користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених розділом 3 кредитного договору, а саме: на момент укладення кредитного договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 18%, яка діє протягом першого періоду дії ставки (первинна процентна ставка). Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки.
За змістом п. 3.14. договору позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором, щомісяця, відповідно до графіку платежів, якщо інше не передбачено кредитним договором.
При частковому достроковому погашенні заборгованості за кредитним договором (у т.ч. ануїтетним платежем) банк здійснює коригування графіку платежів, за рахунок скорочення строку кредитування, передбаченого кредитним договором, не змінюючи при цьому розмір щомісячного платежу (п.4.8.4. договору).
Позичальник має право здійснювати дострокове (повне або часткове) погашення заборгованості за даним кредитним договором в порядку, іншому ніж визначений у п.п.4.8.1.-4.8.3. цього договору, за умови подання відповідної заяви про дострокове погашення (п.4.8.6. договору).
За змістом п.4.9. договору банк, у випадках, передбачених п.2.9. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника у випадку несвоєчасної сплати процентів, комісії, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту).
Згідно п.4.10. договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.4.9. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 60 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 60-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.
Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на момент в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника.
Кредитні зобов`язання за цим договором забезпечені іпотекою згідно договору від 15.04.2019, укладеного між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, предметом якої є нерухоме майно: двохкімнатна квартира АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитоновою Я.М., 15.04.2019, за реєстровим №1330.
15 квітня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором №Ф0047/04-19/В2 від 15.04.2019.
15 квітня 2019 року на виконання умов кредитного договору, АТ «Кредобанк» надано ОСОБА_1 кредит на суму: 159 366,00 грн., меморіальний ордер №21184846; 159367,00 грн., меморіальний ордер №21184491; 159 367,00 грн., меморіальний ордер №21183920. 
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у визначені строки не виконує, внаслідок чого, відповідно до розрахунку за договором кредиту Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року та додатковим поясненням представника позивача, станом на 21 червня 2024 року заборгованість позичальника склала 630523,50 грн.
Позивачем вживались заходи щодо досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідачів досудових вимог від 18.11.2023 року, які були особисто отримані відповідачами, однак відповідачі не скористалися можливістю дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.
На даний момент відповідачем борг не погашений, саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду та просив: заборгованість за тілом кредиту - 473538,67 грн; заборгованість за відсотками - 187728,15 грн; донарахованих відсотків за грудень 2022 року - 4096,20 грн; пені за прострочені відсотки та комісії за період 15 квітня 2019 року по 30 жовтня 2020 року - 10138,73 грн; відшкодування судових витрат – 7 501,16 грн.
Відповідно до п.5 ч.1ст.3ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст.626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статі 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Уст.526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту є 14 серпня 2037 року.
За змістом п.4.9. договору банк, у випадках, передбачених п.2.9. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника у випадку несвоєчасної сплати процентів, комісії, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту).
Згідно п.4.10. договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.4.9. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 60 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 60-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. 
ОСОБА_1 було допущено порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками; донараховані відсотків за грудень 2022 року; пеня за прострочені відсотки.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав у банку нараховувати відсотки при зверненні до суду із достроковою вимогою про погашення заборгованості, судова колегія зазначає, що відповідно до умов договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених розділом 3 кредитного договору, а саме: на момент укладення кредитного договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 18%, яка діє протягом першого періоду дії ставки (первинна процентна ставка). Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки.
Таким чином доводи апелянта про відсутність підстав для нарахування відсотків при зверненні до відповідача із вимогою про дострокове погашення кредиту спростовується вимогами чинного законодавства та фактичними обставинами справи.
Щодо стягнення пені та комісії, судова колегія зазначає наступне.
Як убачається із розрахунку заборгованості пеня нарахована за період з 15.04.2019 по 30.10.2020 року.
Матеріалами справи встановлено, що 31 січня 2020 року АТ «Кредобанк» звернувся до суду із позовом до відповідачів, про стягнення заборгованості, зокрема і за пенею за період з 15.04.2019 по 01.01.2020 року.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 листопада 2026 року у справі №638/1391/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником – адвокатом Прасоловим Ігорем Вадимовичем, - задоволено частково. Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 липня 2020 року – скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року заборгованість за відсотками у розмірі 23 913,70 грн., заборгованість за пенею у розмірі 2 624,79 грн., а всього 26 538 грн. 49 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» по 187,52 грн. судового збору із кожного.
Таким чином позивач вже скористався своїм правом на стягнення з відповідачів пені за період з 15.04.2019 по 01.01.2020 року.
Отже, позовні вимог в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість по пені за період з 02.01.2020 по 30.10.2020 року у сумі 7513,94 грн.
Згідно ст. ст.12,81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1,2 ст. 77, ч. 1 ст.95ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
ОСОБА_1 не спростовано висновки суду щодо наявності підстав для дострокового стягнення заборгованості у заявленому розмірі. Вимоги договору, а саме п.4.9.-4.10. позивачем дотримано, направлено досудову вимогу про дострокове повернення заборгованості. Підстави для відмови у достроковому стягненні заборгованості відсутні.
Доказів відсутності заборгованості відповідачем суду не надано.
Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 повинен бути звільнений від дострокової сплати боргу на підставі ЗУ «Про споживче кредитування» у період дії в Україні карантину та воєнного стану, судова колегія відхиляє оскільки, положення ЗУ «Про споживче кредитування» не містить заборони дострокового стягнення заборгованості, що виникла до набрання чинності вказаним законом.
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні, а позовні вимоги частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає перерозподілу, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 4709,13 грн з кожного. Апеляційна скарга задоволена частково, отже з позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,12 грн. таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 3717,01 грн.
Керуючись ст.ст.268,367,368,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Турчак Марини Валеріївни задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 березня 2025 року змінити.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року у розмірі 627898,71 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 3717,01 грн
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору у сумі 4709, 13 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:        О.В. Маміна
Судді:         Ю.М. Мальований
В.Б. Яцина