Справа № 595/828/26
Провадження № 2-о/595/63/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 
Бучацький районний суд Тернопільської області

Одноособово суддею Содоморою Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бучач справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд із заявою, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить встановити факт належності заявниці диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1989 року, виданого Середнім професійно-технічним училищем №22 на ім`я ОСОБА_1 , трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04 червня 1993 року, яка заповнена на ім`я ОСОБА_1 . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що заявниця, ОСОБА_1 , звернулася у травні 2026 року у Відділ обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для оцифрування документів про трудову діяльність. Однак, працівник Відділу обслуговування громадян №3 їй повідомила, що оцифрування документів про трудову діяльність їй проведуть, але її страховий стаж до 2004 року не підтверджується, оскільки в дипломі серії НОМЕР_1 від 30 червня 1989 року, який виданий Середнім професійно-технічним училищем №22 по батькові заявниця зазначена « ОСОБА_3 », що не відповідає даним у свідоцтві про її народження « ОСОБА_4 », а також у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , яка видана 04 червня 1993 року Бучацьким виробничо-консервним комбінатом міститься така ж розбіжність у зазначенні по батькові. У зв`язку з цим у заявниці виникли труднощі із підтвердженням страхового стажу до 2004 року. Внести зміни в диплом та трудову книжку в позасудовому порядку неможливо. Враховуючи те, що факт належності правовстановлюючих документів породжує для заявниці юридичні наслідки, вона не має іншої можливості внести відомості у документи, які посвідчують факти, що мають юридичне значення, за змістом заяви відсутній спір про право, тому враховуючи наявні підстави, виникла необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів.
Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
26 червня 2026 року представником заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив, в якому зазначено, що вимоги заявника по справі є безпідставними. У заяві про встановлення факту не надано доказів, що диплом серії НОМЕР_1 від 30.06.1989 та трудова книжка серії НОМЕР_2 від 04.06.1993 належать заявниці. Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Вважає, що заява про встановлення факту повинна бути залишена без розгляду. 
09 липня 2026 року представником заявниці подано до суду відповідь на відзив по справі, у якій вона зазначає, що відзив фактично не спростовує жодної із обставин, викладених у заяві, а лише містить довільне тлумачення норм права. Посилання Пенсійного фонду на те, що заявником не надано доказів належності диплома та трудової книжки, не відповідає матеріалам справи. До заяви долучено свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, диплом, трудову книжку та довідку Державного професійно-технічного навчального закладу «Заліщицьке вище професійне училище», якою підтверджено навчання саме ОСОБА_5 із зазначенням тотожної дати народження, періоду навчання, спеціальності та реквізитів наказів про зарахування і відрахування. Саме сукупність зазначених доказів підтверджує, що диплом серії НОМЕР_1 належить саме заявниці, а розбіжність стосується виключно неправильного написання по батькові. Аналогічно трудова книжка містить правильні анкетні дані щодо особи, окрім технічної помилки у написанні по батькові. Таким чином, твердження про відсутність доказів є необґрунтованим. Зазначає, що представник ГУ ПФУ в Тернопільській області залишив поза увагою, що до заяви долучено докази, які підтверджують фактичну неможливість внесення відповідних виправлень. СПТУ №22, яке видало диплом, припинило діяльність у результаті реорганізації. Крім того, підприємство, яке оформляло трудову книжку та підприємство за останнім місцем роботи заявниці припинили свою діяльність. Саме відсутність можливості виправлення документів і є підставою для звернення до суду в порядку окремого провадження Позиція ГУ ПФУ в Тернопільській області, що справа стосується спору про право, є безпідставною, оскільки представник заінтересованої особи не надав доказів про наявність у даній справі спору про право. Зазначає, що ОСОБА_1 просить встановити саме факт належності їй диплома та трудової книжки без встановлення чи спростування відображеної у них інформації, що також свідчить про відсутність спору про право. Встановлення зазначеного юридичного факту лише усуває перешкоди для використання цих документів як належних доказів трудової діяльності та страхового стажу при зверненні до органів Пенсійного фонду України. 
Представник заявника у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить справу розглядати без участі заявниці та її представника, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. 
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просить суд розглядати справу у його відсутності. 
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. 
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Бучацьким РВУ МВС України в Тернопільській області 25.12.1997, витягу з реєстру Бучацької міської територіальної громади №2026/006063846 та картки платника податків, заявниця записана як ОСОБА_1 . 
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим 11.01.1971, заявницю зареєстровано як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком заявниці зазначено ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , яке видане Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, заявниця записана як ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу прізвище заявниці зазначено « ОСОБА_7 ».
Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_2 , вона видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Із витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.06.2026, вбачається, що Спільне підприємство «Бучацький виробничо-консервний комбінат» та ТОВ НВФ «Лактобіос», де працювала заявниця, припинили свою діяльність.
Відповідно до диплома серії НОМЕР_1 , виданого 30 червня 1989 року середнім професійно-технічним училищем № 22, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено як « ОСОБА_1 ».
Згідно довідки про реорганізацію, виданої директором Державного професійно-технічного навчального закладу «Заліщицьке вище професійне училище», Середнє професійно-технічне училище №22 реорганізоване 01 липня 2003 року в професійний сільськогосподарський ліцей /Наказ №373 від 12 червня 2003 року Міністерство освіти і науки Україна м. Київ/ Наказ №204 від 04 липня 2003 року Управління освіти і науки обласної державної адміністрації м. Тернопіль. Професійний сільськогосподарський ліцей реорганізовано шляхом приєднання до ДПТНЗ «Заліщицьке вище професійне училище» (Наказ №671 від 14.06.2016 року Міністерство освіти і науки Україна м. Київ/ Наказ №207 від 17.06.2016 року Управління освіти і науки обласної державної адміністрації м. Тернопіль. 
Згідно з довідкою Державного професійно-технічного навчального закладу «Заліщицьке вище професійне училище» № 106 від 21.05.2026 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчалася в Середньому професійно-технічному училищі №22 на денній формі навчання по спеціальності «Кухар дитячого харчування» з 01 вересня 1986 року (наказ про зарахування №23 «К» від 31.08.1986 р.) по 01 липня 1989 року (наказ про відрахування № 17-«К» від 01.07.1989 р.) та присвоєно кваліфікацію «Кухар дитячого харчування 4 розряду».
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.
Згідно пункту 6 частини першої та частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).
При цьому, само по собі посилання заінтересованої особи на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених частиною шостою статті 294 ЦПК України.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
За змістом п.12 вказаної Постанови Пленуму ВСУ при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просить встановити факт належності їй диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1989 року, виданого Середнім професійно-технічним училищем №22 та трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04 червня 1993 року.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Статтею 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено:
1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;
2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;
3) докази, що підтверджують факт.
До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, у судовому порядку встановлюється факт приналежності особі документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові чи прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.
Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, та необхідний для того, щоб вона мала можливість обчислити страховий стаж та оцифрувати трудову книжку, як того вимагає чинне законодавство, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту. Проте в зазначених документах її по батькові записано як « ОСОБА_3 », а згідно паспортних даних, свідоцтва про народження та інших документів « ОСОБА_4 ».
Саме для усунення вказаних розбіжностей ОСОБА_1 і звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів. 
Справи про встановлення таких фактів підлягають розгляду саме в порядку окремого провадження.
Суд звертає увагу на те, що у матеріалах даної справи відсутні докази про наявність у даній справі спору про право. Слід зазначити, що ОСОБА_1 просить встановити саме факт належності їй документів без встановлення чи спростування відображеної у них інформації, що також свідчить про відсутність спору про право.
Таким чином, суд відхиляє доводи заінтересованої особи про те, що із заяви про встановлення факту належності заявнику трудової книжки та диплому вбачається спір про право (право заявника на пенсійне забезпечення), у зв`язку з чим представник заінтересованої особи вважає, що заяву слід залишити без розгляду. Вказані доводи суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки від встановленого факту належності ОСОБА_1 диплому та трудової книжки, у яких неправильно вказано її по батькові, залежить лише виникнення у заявниці права на призначення їй у майбутньому пенсії за віком на підставі зазначених документів, тобто породжує право. 
Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності заявниці диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1989 року та трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04 червня 1993 року необхідно їй для обчислення страхового стажу та оцифрування трудової книжки, як того вимагає чинне законодавство, з можливістю у майбутньому оформлення пенсійної виплати, іншим способом це підтвердження здійснити неможливо, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст.2,4,12,13,76-78,258-268,273,293,315,319,352-355 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 диплому серії НОМЕР_1 від 30 червня 1989 року, виданого Середнім професійно-технічним училищем №22 на ім`я ОСОБА_1 .
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 04 червня 1993 року, яка заповнена на ім`я ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя:	  	Р.  О.  Содомора