ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 липня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 734/4332/25
Головуючий у першій інстанції – Домашенко Ю. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1360/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Луговця О.А. (головуючий), Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар судового засідання Зіньковець О.О. 
учасники справи:

Козелецька окружна прокуратура
позивач  Остерська міська рада Чернігівського району Чернігівської області
відповідач  ОСОБА_1 

особа, яка подала апеляційну скаргу,  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року (суддя – Домашенко Ю.М., місце ухвалення – селище Козелець, дата складання повного рішення – 25.03.2026) у справі за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 149639,67 грн та на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що  ОСОБА_1 з 24.10.2019 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення (ковбасний цех) загальною площею 531,2 кв.м, розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 (Бондаренка В.А.), 107, у м. Остер Чернігівського району, Чернігівської області. Вказане нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 7422010400:01:003:0023 площею 0,3813 га, проте договір оренди зазначеної земельної ділянки між  ОСОБА_1 і Остерською міською радою Чернігівського району Чернігівської області укладено 20.05.2024, право оренди зареєстровано 31.05.2024. 
За доводами позивача,  ОСОБА_1  протягом тривалого часу (з 24.10.2019 по 30.05.2024) користувався земельною ділянкою комунальної власності без оформленого договору оренди на неї з Остерською міською радою та державної реєстрації такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим, заявлена сума недоотриманого доходу (безпідставно збережених коштів) у розмірі плати за користування спірною земельною ділянкою є обґрунтованою, оскільки розрахунок здійснено з урахуванням загальної площі земельної ділянки, що фактично зайнята відповідачем, розміру її нормативної грошової оцінки, та становить 149639,67 грн.
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2026 року позов Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 149639,67 грн та на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить дане рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги відповідача узагальнено зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення справи, помилковим визначенням наявних доказів як належних та допустимих, що мало наслідком порушення норм процесуального права. 
Апелянт вказує, що суд першої інстанції приймаючи до уваги подані позивачем копії витягів про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки порушив норми ст. 78 ЦПК України, оскільки чинним законодавством не передбачено визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок за минулі роки. Одночасно звертає увагу, що завідувач сектору №1 відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області сформував інформацію про нормативну грошову оцінку земельної ділянки «у ручному режимі», про що вніс дані в базу Національної кадастрової системи. На думку апелянта , такі дії не тільки не передбачені законодавством України, а є прямим порушенням порядку формування витягів.
Скаржник акцентує увагу, що Остерська міська рада провела засідання комісії в порушення Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» та власного Положення щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Остерської міської територіальної громади. Згідно протоколу №1 від 07 березня 2025 зазначено, що відповідач був запрошеним на засідання комісії, а не включений до складу комісії, а тому не міг попередньо ознайомитись з матеріалами документів комісії, отримати розрахунок який датується тим же числом 07.03.2025, коли працювала комісія, надати на розгляд комісії власні обгрунтування або заперечення, контррозрахунок та ін. Тому твердження суду першої інстанції, що саме собою не включення відповідача до складу комісії жодним чином не вплинуло на порушення його прав, є помилковим та не відповідає ст. 19 Конституції України й принципу «правової визначеності» як фундаментальної складової верховенства права.
Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2026 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, прокурор зазначив, що позовні вимоги позивача є доведеними, а рішення суду першої інстанції – законним, обгрунтованим й таким що відповідає нормам чинного законодавства.
Вказує, що чинне законодавство визнає належними доказами на обгрунтування оцінки землі довідку, витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка є об`єктом плати за землю, та технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом. Тому, місцевий суд дійшов правильного висновку, що витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за 2019-2023 роки, видані уповноваженим органом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, є належними та допустимими доказами у справі.
Звертає увагу на помилковість тверджень відповідача про те, що не включення до складу комісії з визначення збитків є порушення його прав, оскільки ОСОБА_1 був особисто присутній на засіданні комісії, висловлював свою позицію, яка зафіксована в протоколі, мав можливість надати контр розрахунки або документи. Окрім того, ОСОБА_1 отримав акт про визначення збитків власнику землі, повідомлення міської ради про необхідність сплати збитків, яке відповідачем проігноровано, безпідставно збережені кошти в добровільному порядку не відшкодовано.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1). Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч. 3). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5).
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Задовольняючи позовні вимоги Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 24.10.2019 по 30.05.2024 при відсутності укладеного договору оренди землі, внаслідок чого збільшив вартість власного майна, а позивач втратив належне йому майно. 
Місцевий суд зазначив, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Тому, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Аналізуючи заперечення відповідача, суд першої інстанції вказав, що витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за 2019-2023 роки, були видані уповноваженим органом - ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, у зв`язку з чим є належними й допустимими доказами на підтвердження проведеного розрахунку збитків, а не включення відповідача до складу комісії саме по собі жодним чином не вплинуло на порушення його прав.
Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки він їх дійшов із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.
Судом у справі встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Рішенням Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області (перша сесія шостого скликання) від 26.11.2010 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Остер, розроблену ДП УДНДІПМ «ДІПРОМІСТО», яку введено в дію з 01.01.2011 та доручено Державній податковій інспекції й Управлінню земельних ресурсів у Козелецькому районі з 01.01.2011 керуватись в роботі новою грошовою оцінкою (а.с. 108).
Рішенням Остерської міської ради (перше пленарне засідання позачергової п`ятої сесії восьмого скликання) №01-01-05/VIII від 25.06.2021 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Остер Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, введено в дію з 01.01.2022, рішення першої сесії шостого скликання Остерської міської ради від 26.11.2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Остер» втрачає чинність з дати введення нової нормативної грошової оцінки земель м. Остер Чернігівської області (а.с. 106).
24.09.2007 між Остерською міською радою і ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка загальною площею 0,3813 га, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна - комплекс нежитлових будівель ковбасного цеху, що належить на праві власності орендарю. Договір укладено на 4 роки 11 місяців із переважним правом орендаря поновлення його на новий строк. Договір оренди зареєстрований у Козелецькому районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №040785400014. Додатками до цього договору оренди землі є план-схема земельної ділянки, кадастровий план зони обмежень, акт прийому-передачі земельної ділянки від 24.09.2007 (а.с. 102-105).
Згідно договору купівлі-продажу від 24.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Приходько-Лещенко С.І., зареєстрованого в реєстрі за №602, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 та став власником комплексу нежитлових будівель ковбасного цеху загальною площею 531,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , розташовані на земельній ділянці площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023 (а.с. 41-42).
Рішенням Остерської міської ради (чотирнадцята сесія восьмого скликання) «Про перейменування вулиць та провулків в населених пунктах на території Остерської міської ради» від 07.04.2023 №127-14/VIII було перейменовано вул. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).
Рішенням Остерської міської ради (двадцять третя сесія восьмого скликання) №102-23/VIII від 22.03.2024 припинено ОСОБА_2 право оренди земельної ділянки загальною площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, по АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 ), АДРЕСА_2 , та розірвано договір оренди землі від 24.09.2007 у зв`язку із закінченням строку дії договору та переходом права власності на будівлі до іншого власника. Передано громадянину ОСОБА_1 вказану земельну ділянку в оренду строком на 10 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за рахунок земель комунальної власності (а.с. 73).
20.05.2024 між Остерською міською радою (орендодавець) і ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 ), АДРЕСА_2 . На зазначеній земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна – комплекс нежитлових будівель ковбасного цеху, що належить на праві власності орендарю. Строк дії договору 10 років із переважним правом орендаря на його поновлення. Розмір орендної плати за один рік становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на час укладення договору в грошовому виразі становить 144344,20 грн на поточний рік (а.с. 43-45). Сторонами підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 46).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001515682025 від 29.07.2025 належна Остерській міській раді земельна ділянка площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 ), 107, в м. Остер Чернігівського району, Чернігівської області, належить до категорії земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, вид цільового призначення – 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема, з енергогенеруючим блоком; нормативна грошова оцінка станом на 28.07.2025 – 969602,28 грн; орендує зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 ; дата державної реєстрації речового права оренди – 20.05.2024, строк дії – 20.04.2034 (а.с. 20-25).
Відповідно до витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованих завідувачем сектору №1 відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області А.Морисенком, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7422010400:01:003:0023 становила: за 2019 і 2020 рік – 454659,83 грн; за 2021 рік – 500125,81 грн; за 2022 рік – 1492824,59 грн; за 2023 рік – 1716748,28 грн (а.с. 26-28).
Згідно витягу №НВ-7400104092024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7422010400:01:003:0023 за 2024 рік становить 1804302,44 грн (а.с. 28 зворот).
За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №437195110 від 28.07.2025, комплекс нежитлових приміщень ковбасного цеху загальною площею 531,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 ), 107, в м. Остер Чернігівського району, Чернігівської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу (серія, номер 602, виданий 24.10.2019); підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49330561 від 24.10.2019, приватний нотаріус Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Приходько-Лещенко С.І. (а.с. 31).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №437194603 від 28.07.2025, земельна ділянка загальною площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, належить на праві власності органу місцевого самоврядування Остерській міській раді; іншим речовим правом є право оренди земельної ділянки, де орендодавцем є Остерська міська рада, а орендарем - ОСОБА_1 , дата укладання договору - 20.05.2024, строк дії 10 років, з правом пролонгації, 20.05.2034 (а.с. 32).
Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області прийнято рішення №29-02-05/VIII від 14.07.2021 про створення комісії щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Остерської міської територіальної громади, затверджено її склад, Положення про комісію (а.с. 11).
Згідно з додатком до вищевказаного рішення, у склад комісії до основного складу комісії за протокольним рішенням комісії включаються власники землі або землекористувачі, яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які заподіяли збитки (а.с. 11 зворот).
Комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам створена з метою визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам з метою їх подальшого відшкодування (п. 1.1 Положення про комісію щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Остерської міської територіальної громади).
Основним завданням Комісії є визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок неодержання доходів, у тому числі і орендної плати, зокрема: використання земельної ділянки без оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку відповідно до закону (пп. «г» п. 1.3 Положення).
Розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) земельною ділянкою визначається: для землевласників, підприємств, установ та організацій, що належать до державної та комунальної власності, громадських організацій інвалідів України, їх підприємств, установ та організацій, релігійних організацій України – у розмірі земельного податку, визначеного вимогами розділу XIII Податкового кодексу України; для інших землекористувачів – у розмірі орендної плати, встановленої рішенням міської ради для відповідної категорії землекористувачів на момент фактичного використання земельної ділянки (п. 5.3 Положення) (а.с. 12-13).
Відповідно до рішення Остерської міської ради (вісімнадцята сесія восьмого скликання) №82-18/VIII від 29.09.2023 внесено зміни до рішення Остерської міської ради від 14.07.2021 №29-02-05/VIII «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затверджено додаток про склад комісії в новій редакції. До основного складу комісії за протокольним рішенням комісії включаються власники землі або землекористувачі, яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які заподіяли збитки (а.с. 48).
Комісією щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Остерської міської територіальної громади, 07.03.2025 складено розрахунок суми безпідставно збережених коштів у розмірі несплаченої орендної плати за землю за використання земельної ділянки загальною площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, згідно якого загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за період з 24.10.2019 по 30.05.2024, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , становить 149639,67 грн (а.с. 50).
Згідно з протоколом №1 на засіданні комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Остерської міської ради прийнято рішення встановити суму безпідставно збережених коштів у розмірі несплаченої орендної плати за землю, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 за використання земельної ділянки площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, без правовстановлюючих документів на землю за адресою: АДРЕСА_1 (Бондаренка В.А.), 107, в м. Остер Чернігівського району, Чернігівської області з 24.10.2019 по 30.05.2024, яка складає 149639, 67 грн (а.с. 53).
03.04.2025 комісією щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Остерської міської територіальної громади складено Акт про визначення розміру збитків, за яким розмір збитків, завданих місцевому бюджету за фактичне використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, становить 149639,67 грн (а.с. 49 зворот).
21.04.2025 Остерською міською радою ОСОБА_1 направлено повідомлення, в якому запропоновано в 10-денний термін розглянути складений комісією Акт про визначення розміру збитків власнику землі від 03.04.2025 та в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки, в противному разі матеріали будуть передані до суду (а.с. 36).
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 25.06.2005 зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі - ФОП), видами діяльності якого є: 
- 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів (основний); 
- 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво;
- 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння;
- 43.32 Установлення столярних виробів;
- 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у;
- 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;
- 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;
- 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах;
- 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами;
- 49.41 Вантажний автомобільний транспорт;
- 68.20 Надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна;
- 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів;
- 77.39 Надання в оренду інших машин устаткування та товарів, н.в.і.у;
- 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Усталена практика Європейського суду з прав людини визначає, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суд», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення у справах «Занд проти Австрії», «Олександр Волков проти України», «Сокуренко і Стригун проти України», «Посохов проти Росії» та ін.).
Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗК України суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування й органи державної влади.
Згідно з п. «в» ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України).
Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди землі і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Положеннями ст. 126 ЗК України визначено, що документами, які посвідчують право на земельну ділянку, є державний акт про право власності на землю, або договір оренди землі, зареєстрований відповідно до закону.
Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
За змістом положень ч. 2 ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.
Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
У ч. 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У статтях 25, 26 ЦПК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.
Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, у ч. 1 якої передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. 
Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.
Вказані правові висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №916/1261/18 (провадження №12-37гс19).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №86/19389/17 (провадження №14-42цс19) та від 09 жовтня 2019 року у справі №209/1721/14-ц (провадження №14-418цс19) зазначено, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.
Предметом спору у даній справі є стягнення коштів за фактичне користування ОСОБА_1 в період 24.10.2019-30.05.2024 земельною ділянкою площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023, що розташована по АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 ), АДРЕСА_2 без укладення відповідного договору оренди.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач  ОСОБА_1 з 24.10.2019 є власником комплексу нежитлових будівель ковбасного цеху загальною площею 531,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , розташовані на земельній ділянці площею 0,3813 га, кадастровий номер 7422010400:01:003:0023.
Вказана земельна ділянка належить до категорії земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, вид цільового призначення – 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема, з енергогенеруючим блоком. Тобто, цільове призначення даної земельної ділянки – для господарської (комерційної) діяльності.
Разом з тим, ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП з 25.06.2005 і видами його економічної діяльності є, зокрема виробництво дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів, виробів із деревини, лісопильне та стругальне виробництво, оптова й роздрібна торгівля деревиною та будівельними матеріалами.
Водночас, як повідомив апеляційному суду представник відповідача, ОСОБА_1 у придбаних нежитлових будівель ковбасного цеху, розташованих на земельній ділянці комунальної власності Остерської міської ради, здійснює свою підприємницьку діяльність з лісопильного й стругального виробництва, виробництва дерев`яних конструкцій і столярних виробів.
Спір у даній справі ініційовано прокурором в інтересах держави в особі Остерської міської ради - власника спірної земельної ділянки, у зв`язку із набуттям відповідачем за відсутності достатньої правової підстави - договору оренди земельної ділянки, цільове призначення якої - для господарської (комерційної) діяльності, та на якій розташований належний ОСОБА_1 , як суб`єкту підприємницької діяльності, об`єкт нерухомості - комплекс нежитлових будівель, а відтак цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами в цій справі, є господарсько-правовими, оскільки між Остерською міською радою з однієї сторони та ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання з іншої сторони, існує спір, пов`язаний із користуванням відповідачем спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Норма ст. 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.
Таким чином, підсумовуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів висновлює, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, й згідно приписів ч. 1 ст. 377 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Зважаючи, що за наслідками апеляційного перегляду скарги відповідача спір по суті у даній справі не вирішується, тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами апеляційним судом не проводиться.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 367-369, 374, ч. 1 ст. 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року – скасувати.
Провадження у справі за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю – закрити.
Роз`яснити прокурору та Остерській міській раді Чернігівського району Чернігівської області, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції та їх право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Чернігівського апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 липня 2026 року. 

Головуючий О.А. Луговець

Судді Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко