21.07.2026
Справа № 497/311/26
Провадження № 2/497/822/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Болград, матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
ВСТАНОВИВ:
30.01.2026 року представник позивача Дармограй А.Т., яка діє на підставі довіреності №13 від 29.10.2025 року строком дії до 29.10.2026 року, звернулася до суду шляхом формування документу в системі "Електронний суд", із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача суму заборгованості за договором №521683-КС-002 про надання кредиту від 24.03.2025 року в розмірі 37 290,00 гривень та суму судових витрат у розмірі 2 662,40 гривень судового збору. Окрім цього в позовній заяві просить витребувати від АТ КБ "ПриватБанк" інформацію, що становить банківську таємницю.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.03.2025 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір №521683-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UА-4919, на номер телефону НОМЕР_1 , котрий боржником було введено/відправлено. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, так у боржника станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором №521683-КС-002 про надання кредиту в розмірі 37 290,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 18 590,00 грн. сума прострочених платежів по процентам, 5 500,00 грн. сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України та 2 200,00 грн. сума прострочених платежів за комісією у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою судді від 16.02.2026 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
У подальшому, 16.04.2026 року судом задоволено клопотання позивача про витребування додаткових доказів та витребувано інформацію щодо належності платіжної картки позивачу, а також про рух коштів по рахунку, відкритому для обслуговування цієї банківської картки. Витребувана інформація надійшла до суду 09.06.2026 року.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Дармограй А.Т. в позовній заяві клопотала про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 березня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» в особі директора Гайворонської М.М., яка діє на підставі статуту, та ОСОБА_1 , було укладено в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правил надання споживчих кредитів для продуктів «кредит 4 місяці» та «кредит 6 місяців» ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, договір про надання кредиту (споживчий кредит, електронна форма) №521683-КС-002 (а.с.41-49).
Згідно договору позичальник отримав кредит у розмірі 11 000,00 грн. строком на 24 тижнів до 08.09.2025 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1 % в день (стандартна фіксована ставка), а також сплати комісію за надання кредиту - 2 200,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить відповідно до договору - 27 141,58 грн.
24.03.2025 року відповідачу ОСОБА_1 на картку НОМЕР_3 , ТОВ «ПрофітГід» на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 року, було перераховано (здійснено переказ) на виконання умов договору №521683-КС-002 від 24.03.2025 року, переказ грошових коштів в розмірі 11 000,00 грн., номер транзакції 44280-93124-86123, що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.53).
Переказ коштів також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» за вих. 20.1.0.0.0/7-260520/97970-БТ від 28.05.2026 року, наданої на запит суду, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 та з руху коштів (виписки) по цій банківській картці (рахунку) за період з 24.03.2025 року по 08.09.2025 року вбачається, що 24.03.2025 року на картковий рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн., якими відповідач активно користувалася.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Укладення вищезазначеного договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №521683-КС-002 від 24.03.2025 року та підписання електронної форми договору ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-4919, номер телефону НОМЕР_1 (а.с.50).
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатила у повному обсязі, чим порушила вимоги кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 станом на 07.01.2026 року існує заборгованість за кредитом в сумі 37 290,00 грн., яка складається з 11 000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 18 590,00 грн. сума прострочених платежів по процентам, 5 500,00 грн. сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України та 2 200,00 грн. сума прострочених платежів за комісією (а.с.11-13).
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 000,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 18 590,00 грн та суми, нарахованої відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, у розмірі 5 500,00 грн, оскільки матеріалами справи та умовами кредитного договору підтверджується факт надання відповідачу кредитних коштів, а також відповідно до умов кредитного договору передбачено обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідачем у свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» не надано.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 2 200,00 грн., суд зазначає наступне.
Пунктом 2.5 Договору №521683-КС-002 про надання кредиту від 24.03.2025 року передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 2 200,00 гривень, розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку договору, встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
У паспорті споживчого кредиту від 24.03.2025 року, графіку платежів, відповідач своїм підписом погодив комісію за надання кредиту, проте позивач не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредиту. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Позивачем не наданий детальний розрахунок щодо нарахованих додаткових або супутніх послуг.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредиту, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору.
Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволені вимоги про стягнення з відповідача суми прострочених платежів за комісією у розмірі 2 200,00 грн.
Таким чином, з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика», слід стягнути загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, станом на 07.01.2026 року, в розмірі 35 090,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимогу розмірі 2 505,33 грн. (з розрахунку 35 090,00 грн./ 37 290,00 грн. х 2 662,40 грн.).
Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610 - 612, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354, ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, буд.26 офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за Договором №521683-КС-002 про надання кредиту від 24.03.2025 року станом на 07.01.2026 року, в розмірі 35 090 (тридцять п`ять тисяч дев`яносто) гривень 00 копійок, а також суму судового збору в розмірі 2 505,33 грн., а всього 37 595 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 33 копійок.
У решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя           В.А. Раца