Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/1659/26
Номер провадження 2/299/801/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 .
Даними свідоцтва про смерть НОМЕР_1 стверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблений відповідний актовий запис №30 від 20.09.2006 р.
Даними свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Виконкому Дротинської сільської ради народних депутатів зроблено запис №6 від 03.06.1972 року.
Рішенням Дротинської сільської ради народних депутатів 14 сесії 21 скликання від 28.10.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_4 передано в приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,07 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Випискою з по господарської книги «20.5-07/255 від 16.07.2024 р. стверджується, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, якому присвоєно адресний номер АДРЕСА_2 , відповідно до по господарської книги №7 та номер об`єкта по господарського обліку №01-0350-1, рахується за померлим ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Довідкою Виноградівської міської ради №20.5-07/294 від 22.08.2024 р. стверджується що рішенням 11-ї сесії 5-го скликання №124 від 25.12.2007 року «Про перейменування вулиць» змінено назву АДРЕСА_1 .
Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 та присадибної земельної ділянки під житловим будинком.
Загальна площа приміщень спадкового житлового будинку складає 53,4 кв.м., житлова площа приміщень 38,6 кв.м., допоміжна площа 14,8 кв.м.
Загальна площа спадкової присадибної земельної ділянки складає 0,07 га.
Згідно Довідки №205-07/256 від 16.07.2024 р. підтверджується, що безпосередньо на момент смерті ОСОБА_4 , 1945 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала дружинка: ОСОБА_3 , 1949 року народження. 
Відповідачі – діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у визначений Законом 6-ти місячний строк не подавали заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, та ними не заперечується отримання спадкового майна у власність позивача ОСОБА_3 (матері відповідачів).
Померлий ОСОБА_4 заповіту на випадок своєї смерті не залишав.
У розпорядженні позивача відсутні будь які правовстановлюючі документи на спадкове майно, зокрема документи що свідчать про початок процедури приватизації присадибної земельної ділянки площею 0,07 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .
Довідкою Виноградівської державної нотаріальної контори №280/01-16 від 18.07.2024 року (виданою ОСОБА_3 ) підтверджено, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 немає можливості, оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №420443410 від 31.03.2025 року, закінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_3 , належить на праві власності позивачці ОСОБА_3 , рнкопп НОМЕР_3 . Право власності на житловий будинок зареєстроване на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2025 р. (у справі №299/7040/24), що набрало законної сили 11.03.2025 р.
Покійний спадкодавець ОСОБА_4 , право власності на земельну ділянку за життя не оформлював, Державний акт на землю не отримував.
Вказані вище обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що її права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна.
До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначенихьЗемельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта (ч.1 ст.377 Цивільного кодексу).
У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті (ч.1 ст.120 Земельного кодексу).
Відповідно до ст.ст.22, 23 ЗК України від 1990 року, право власності на землю виникає після встановлення меж земельної ділянки в натурі та одержання документи, що посвідчує це право Державного акта. Позивач стверджує, що спадкодавець не оформив Державний акт на землю.
Відповідно до положень ст.125 ЗК України, чинного на даний час, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Судова практика у подібних правовідносинах є сталою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, не отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку, не зареєстрував право власності у Державному реєстрі речових прав, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення процедури приватизації.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.
Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не оформив на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації.
Враховуючи наведені обставини, є достатньо доказів, які підтверджують позов, а також те, що позивач, як спадкоємець за законом після смерті її чоловіка має законне право на завершення процедури приватизації присадибної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом.

Ухвалою від 12.09.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 09.10.2025 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Виноградівської міської ради, про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування за законом залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 29.10.2025 року у зв`язку із смертю ОСОБА_3 зупинено провадження у справі до вступу правонаступників ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 12.05.2026 року відновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 09.06.2026 року замінено позивача ОСОБА_3 на правонаступника – ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 29.06.2026 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. 

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, однак його представник – адвокат Ластівка В.І. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.70).
Від Виноградівської міської ради до суду подано клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.30). 
Третя особа – ОСОБА_2 подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.34).
Третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на стороні позивача Виноградівська державна нотаріальна контора до суду заяв не подала. Справу розглянуто за їх відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.).

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 20.09.2006 року (а.с.8).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Виконкому Дротинської сільської ради народних депутатів зроблено запис №6 від 03.06.1972 року, що стверджується свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 03.06.1972 року (а.с.13).
Рішенням Дротинської сільської ради народних депутатів 14 сесії 21 скликання від 28.10.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_4 передано в приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,07 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.11).
Випискою з по господарської книги «20.5-07/255 від 16.07.2024 р. стверджується, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, якому присвоєно адресний номер АДРЕСА_2 , відповідно до по господарської книги №7 та номер об`єкта по господарського обліку №01-0350-1, рахується за померлим ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).
Довідкою Виноградівської міської ради №20.5-07/294 від 22.08.2024 р. стверджується що рішенням 11-ї сесії 5-го скликання №124 від 25.12.2007 року «Про перейменування вулиць» змінено назву АДРЕСА_1 (а.с.16).
Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 та присадибної земельної ділянки під житловим будинком.
Загальна площа приміщень спадкового житлового будинку складає 53,4 кв.м., житлова площа приміщень 38,6 кв.м., допоміжна площа 14,8 кв.м.
Загальна площа спадкової присадибної земельної ділянки складає 0,07 га.
Згідно Довідки №205-07/256 від 16.07.2024 р. підтверджується, що безпосередньо на момент смерті ОСОБА_4 , 1945 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала дружинка ОСОБА_3 , 1949 року народження (а.с.14). 
Довідкою Виноградівської державної нотаріальної контори №280/01-16 від 18.07.2024 року (виданою ОСОБА_3 ) підтверджено, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 немає можливості, оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.13 зв.). 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №420443410 від 31.03.2025 року, закінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_3 , належить на праві власності позивачці ОСОБА_3 , рнкопп НОМЕР_3 . Право власності на житловий будинок зареєстроване на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2025 р. (у справі №299/7040/24), що набрало законної сили 11.03.2025 р. (а.с.20).
ОСОБА_4 , право власності на земельну ділянку за життя не оформлював, Державний акт на землю не отримував.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2025 року (справа №299/7040/25) визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прова власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.17-19).
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 15.10.2025 року (а.с.44).
Позивач ОСОБА_1 є сином покійних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 від 12.07.1975 року (а.с.64).
Після смерті матері ОСОБА_3 позивач ОСОБА_4 спадщину прийняв, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.05.2026 року та Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №85142729 від 06.05.2026 року (а.с.51, 52-53). 

У відповідності до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям земельної ділянки відповідно до чинного у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.
За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.
Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.
Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.
Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.
Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.
Спадкодавець ОСОБА_4 за життя не вчинив всіх необхідних дій, спрямованих на реєстрацію права власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , яка йому була виділена Рішенням Дротинської сільської ради народних депутатів 14 сесії 21 скликання від 28.10.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» була передана у приватну власність.
Відтак у правовідносинах, які склалися єдиним способом захисту спадкових прав позивача на зазначену земельну ділянку є визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації земельної ділянки.
Позивач, як спадкоємець за законом, на даний час не може визнати право на спадщину на земельну ділянку шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Приватизація вказаних земельних ділянок померлим була розпочата та проводилася відповідно до порядку, передбаченого Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядком передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10, та ЗК України 1990 року.
Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом, оскільки він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача.
Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, статтями 15, 16, 1216, 1218 ЦК України, статтями 81,125, 126, 152 ЗК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешканцем АДРЕСА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,07 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_1 , яка Рішенням Дротинської сільської ради народних депутатів 14 сесії 21 скликання від 28.10.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок» була передана у приватну власність безоплатно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий	Леньо В. В.