Справа № 132/2454/25
Провадження № 2-о/132/13/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"22" червня 2026 р. місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого - судді СЄЛІНА Є.В., присяжних: МАЙДАНЮКА Л.П., МІЛІНЧУКА Ю.М., при секретарі судового засідання – РИБАК І.Ю., за участі: заявника – ОСОБА_1 , представника особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_2 – адвоката МОЛЯВЧИКА О.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області цивільну справу № 132/2454/25 за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, 

ВСТАНОВИВ:
25.07.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області із вказаною заявою звернулася ОСОБА_3 , в якій просить суд визнати сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця Вінницької області, недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном над ним. В обґрунтування цих вимог зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у зв`язку із захворюванням потребує постійної сторонньої допомоги. Вона, має можливість дбати про свого сина, створювати необхідні умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням, а тому звернулася до суду із даною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025 року, визначено склад суду з розгляду заяви: головуючого суддю Сєліна Є.В.
Протоколом автоматичного визначення присяжних від 25.07.2025 року, визначено склад присяжних: Майданюка Л.П., Моклюк О.О. 
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 30.07.2025 року, відкрито провадження за заявою, визначено здійснити її розгляд в порядку окремого провадження в судовому засіданні у складі одного судді і двох присяжних.
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 22.09.2025 року, у справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».
26.03.2026 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 112 від 12.02.2026 року.
Поновлено провадження у справі зі стадії, на якій його було зупинено.
Протоколом автоматизованого визначення присяжних від 22.04.2026 року, визначено новий склад присяжних: Майданюка Л.П., Мілінчука Ю.М. 
Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 18.05.2026 року, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 . Залучено для представництва інтересів особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, адвоката через Північний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги. 
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подану заяву та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Представник особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_2 – адвокат Молявчик О.В. в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити.
Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку.
Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному процесуальним законом, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступних висновків.
Судом достеменно встановлено, що заявник ОСОБА_3 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 20.11.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області. 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Вінниця Вінницької області, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, виданої 25.03.2025 року Мирненським старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області, зареєстрований з 29 вересня 2010 року та проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та входить до складу її сім`ї.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 372602, виданої 24 вересня 2019 року спеціальною психіатричною МСЕК Департаменту охорони здоров`я Вінницької обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства першої «А» категорії безтерміново. 
За висновком судово-психіатричного експерта № 112 від 12 лютого 2026 року, ОСОБА_2 страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості, відсутність відхилень поведінки (F73.0), у зв`язку із чим не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки.
Опікунська рада виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області у поданні від 25 червня 2025 року № 3, затвердженому рішенням № 360 виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 03 липня 2025 року, зазначила, що вважає за доцільне призначити опікуном ОСОБА_3 над її сином ОСОБА_2 , у разі визнання його недієздатним.
Частиною першою статті 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Відповідно до статі 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша-третя статті 41 ЦК України).
Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).
Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Частиною третьою статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.
Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно зі статтею 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи.
Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171.
Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза.
Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відповідно до положень статті 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.
Згідно положень частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За висновком судово-психіатричного експерта № 112 від 12 лютого 2026 року, ОСОБА_2 страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості, відсутність відхилень поведінки (F73.0), у зв`язку із чим не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки.
За положеннями частин першої, шостої статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.
Дослідивши висновок судово-психіатричного експерта № 112 від 12 лютого 2026 року, суд вважає його повним і чітким та таким, що не викликає сумнівів у його правильності, ґрунтується на дослідженні медичної документації, матеріалів цивільної справи, амбулаторному дослідженню психічного стану ОСОБА_2 та не суперечить наявним у справі доказам.
Відтак, на переконання суду, висновок експерта про психічний стан ОСОБА_2 є належним та допустимим доказом для підтвердження недієздатності.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця Вінницької області, необхідно визнати недієздатним, та встановити над ним опіку.
Що стосується вимоги про призначення заявника опікуном, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Згідно статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
За статтею 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21),від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Опікунська рада виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області у поданні від 25 червня 2025 року № 3, затвердженому рішенням № 360 виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 03 липня 2025 року, зазначила, що вважає за доцільне призначити опікуном ОСОБА_3 над її сином ОСОБА_2 , у разі визнання його недієздатним.
Перевіривши відповідність цього подання (висновку) вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, суд прийшов до висновку, що підстав для визнання його таким, що складений з недотриманням вимог закону, не має.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця Вінницької області, необхідно прийзначити його матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Валга Валгазького району Естонії.
Згідно частини шостої статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст.133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи – ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна – задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця Вінницької області, недієздатним. 
Призначити опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця Вінницької області – його матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Валга Валгазького району Естонії. 
Визначити строк дії рішення суду - два роки з моменту набрання ним законної сили.
Роз`яснити, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку.
Після набрання цим рішенням законної сили, її копію невідкладно направити органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 

Присяжні