Номер провадження: 33/813/1049/26
Номер справи місцевого суду: 522/28195/25 
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Миколюка Антона Петровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Миколюка Антона Петровича на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 17 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАПу виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.12.2026 року о 23:25 год. у м. Одеса, вул. Канатна, буд. 53, керуючи транспортним засобом «Lexus NX300H» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Базарна біля будинку № 53 по вул. Канатна стала учасником ДТП з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці зупинки та у відповідному медичному закладі у лікаря нарколога відмовилася, що зафіксовано на пвр, чим ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Миколюк А.П. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи, просить її скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у зазначеній справі відсутній склад правопорушення, оскільки відсутня остаточна відмова від огляду. Так, зауважується, що відеозапис з бодікамер працівників поліції відрізняється від викладених у протоколі обставин. Акцентується увага на тому, що дійсно ОСОБА_1 спочатку при спілкуванні виразила сумнів, проте дізнавшись про правові наслідки, вона неодноразово заявляла про готовність пройти огляд, що в свою чергу підтверджується відеозаписом.
Крім того, в скарзі зазначається про порушення процедури направлення на огляд, так як водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, що свідчить про недотримання вимоги нормативних актів працівниками поліції.
Також, сторона захисту посилається на сумнівність протоколу як доказу, оскільки у протоколі вказано, що його склав інспектор Імановський О.О. проте відеозапис свідчить, що фактично оформленням займалася інша особа (жінка), а це на думку захисту є грубим порушенням вимог ст. 254, ст. 256 КУпАП та ставить під сумнів легітимність усього процесу оформлення матеріалів.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думки захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Миколюка А.П. який просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані адвокатом додаткові докази, а саме роздруківку відеозапису з бодікамер, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог суддя районного суду, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза належною оцінкою залишились обставини, які істотно впливають на висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст.. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив із того, що 20.12.2026 року о 23:25 год. у м. Одеса, вул. Канатна, буд. 53, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Lexus NX300H» д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Базарна біля будинку № 53 по вул. Канатна стала учасником ДТП з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці зупинки та у відповідному медичному закладі у лікаря нарколога відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, та направлення.
Проте з таким висновком апеляційний суд погодитися не може.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено остаточної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
З дослідженого відеозапису вбачається, що спочатку ОСОБА_2 висловила не бажання проходити огляд, але під час подальшого спілкування та після роз`яснення водію наслідків відмови від проходження огляду ОСОБА_1 висловлювала готовність пройти необхідний огляд на стан сп`яніння.
Разом із тим працівники поліції не забезпечили проведення такого огляду та фактично відмовили ОСОБА_1 у його проходженні, мотивуючи це тим, що остання уже відмовилася від огляду і вже складені матеріали.
Істотним у цій справі є те, що на момент висловлення ОСОБА_1 готовності пройти огляд протокол про адміністративне правопорушення ще не був складений, а його складання та ознайомлення особи зі змістом протоколу відбулося значно пізніше. За таких обставин висновок працівників поліції про наявність уже сформованої відмови від проходження огляду був передчасним.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП у цій справі пов`язувалась саме з відмовою від проходження огляду, а не з установленим фактом перебування водія у стані сп`яніння. Тому для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення необхідним є належне підтвердження того, що особа після законної та зрозумілої вимоги поліцейського пройти огляд, після роз`яснення наслідків такої відмови, маючи реальну можливість пройти огляд, чітко й однозначно відмовилася від його проходження.
У цій справі сукупність досліджених доказів такого висновку не підтверджує.
Сам факт попередньої невизначеної поведінки водія, а також подальша зафіксована на відеозаписі готовність пройти огляд не можуть бути ототожнені з відмовою від огляду у розумінні п. 2.5 ПДР України, ст. 266 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Працівники поліції, отримавши від водія згоду або готовність пройти огляд до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинні були забезпечити реальну можливість проходження такого огляду у передбаченому законом порядку або належним чином зафіксувати обставини, які об`єктивно унеможливлювали його проведення. Натомість матеріали справи не містять достатніх даних про те, що після висловленої ОСОБА_1 готовності пройти огляд працівники поліції забезпечили його проведення, надали водієві реальну можливість виконати вимогу п. 2.5 ПДР України.
За таких обставин апеляційний суд вважає поспішними як дії працівників поліції щодо оформлення матеріалів за відмову від проходження огляду, так і висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не має наперед встановленої сили та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. У даній справі відомості, викладені в протоколі, у частині саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки зміст відеозапису свідчить про наявність у поведінці особи готовності пройти огляд до завершення оформлення матеріалів адміністративного правопорушення.
Наявність у матеріалах справи направлення на огляд також не усуває вказаних сумнівів, оскільки цей документ не спростовує встановлених апеляційним судом обставин щодо готовності ОСОБА_1 пройти огляд і фактичного ігнорування такої готовності працівниками поліції.
Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, якщо такі провадження за своєю суттю та характером стягнення мають кримінально-правовий характер.
З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що у цій справі залишилися неподолані сумніви щодо наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Інші доводи апеляційної скарги свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та не впливають на прийняте апеляційним судом рішення, оскільки підставою для скасування постанови судді першої інстанції є недоведеність належними, допустимими та достатніми доказами саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
За сукупністю наведених обставин апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами.
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Миколюка Антона Петровича – задовольнити, постанову Приморського районного суду міста Одеси від 17 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов