Справа № 456/3009/26
Провадження № 2-о/456/145/2026

РІШЕННЯ
іменем України

20 липня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. 
присяжних Ковалишина А.З., Сенів Л.В.

секретар судового засідання Яніцька М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Стрийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оголошення особи померлою, -

за участю:
заявниці ОСОБА_1 ,
представниці заявниці Федоренко О.П.
адвоката
встановив:

Стислий виклад позиції заявника.
В обґрунтування заявлених вимог представниця заявниці покликаються на те, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявниця, ОСОБА_1 , зареєстрована та до травня 2022 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Матір заявниці, ОСОБА_2 , була зареєстрована та проживала окремо за адресою: АДРЕСА_2 . Восени 2021 року ОСОБА_2 впала зі сходів та отримала перелом шийки стегна. Унаслідок отриманої травми вона повністю втратила можливість самостійно пересуватися, була прикута до ліжка та потребувала постійного цілодобового догляду. Проте донька останньої, ОСОБА_1 , яка є особою з інвалідністю II групи внаслідок загального захворювання з ураженням ОФП за станом здоров`я не мала можливості здійснювати догляд матері. У зв`язку з цим для ОСОБА_2 було найнято доглядальницю. Однак, через певний час доглядальниця повідомила про неможливість надалі виконувати відповідні обов`язки, у зв`язку зі складністю догляду. Оскільки забезпечити ОСОБА_2 необхідний цілодобовий догляд у домашніх умовах не було можливості, в грудні 2021 року її було влаштовано до приватного пансіонату для людей похилого віку. Спочатку ОСОБА_2 перебувала у приватному пансіонаті для людей похилого віку «Тепло любимих», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 . Однак умови перебування та догляду невідповідали її потребам, у зв`язку з чим на початку лютого 2022 року її було переведено до іншого приватного пансіонату для людей похилого віку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де вона надалі перебувала. 26.02.2022 м. Маріуполь було взято в оточення. Місто перебувало під постійними ракетними та артилерійськими обстрілами, бракувало продуктів харчування, питної води та інших необхідних засобів для життєзабезпечення. Попри складну ситуацію, на той час мобільний зв`язок із Маріуполем ще був, і заявниця та члени її родини підтримували телефонний зв`язок із ОСОБА_2 . Син заявниці, ОСОБА_3 , який на час почаку повномаштабного вторгення перебував у м. Києві та знав про складну ситуацію у місті, зв`язався телефоном зі своєю знайомою, волонтеркою ОСОБА_4 , та попросив її передати до пансіонату, де перебувала ОСОБА_2 , продукти харчування та питну воду. З 28.02.2022 у м. Моріуполі був відсутній мобільний зв`язок, унаслідок чого заявниця та члени її родини втратили можливість підтримувати телефонний зв`язок із ОСОБА_2 . 13.03.2022 ОСОБА_5 відвідала пансіонат, передала адміністрації продукти та воду, а також на прохання рідних сфотографувала ОСОБА_2 . З 15.03.2022 ОСОБА_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, де перебуває до теперішнього часу. Наприкінці квітня — на початку травня 2022 року в окупованому м. Маріуполі частково відновився мобільний зв`язок. Проте телефонний номер ОСОБА_2 не відповідав. Під час бойових дій у м. Маріуполі заявниці вдалося вижити, однак дістатися до пансіонату, де перебувала її мати ОСОБА_2 , вона не могла, оскільки мости через річку Кальміус були зруйновані, а місто перебувало під постійними обстрілами. Подальша доля матері заявниці була невідома. За допомогою волонтерів заявниці вдалося евакуюватися з окупованого м. Маріуполя до Королівства Норвегія, де вона перебувала протягом двох років як особа, яка отримала тимчасовий захист. У подальшому син заявниці, ОСОБА_3 , допоміг їй повернутися до України та забезпечив проживання у м. Стрию, де вона мешкає по теперішній час. Волонтерка ОСОБА_5 , якій також вдалося евакуюватися з м. Маріуполя, повідомила заявниці, що повторно 18.03.2022 відвідала приватний пансіонат для людей похилого віку, де перебувала ОСОБА_2 . За її словами, будівля пансіонату за адресою: АДРЕСА_4 , уже була частково пошкоджена внаслідок обстрілів, а вікна — вибиті. ОСОБА_2 на той момент перебувала у тяжкому стані, була контужена та не повною мірою усвідомлювала обставини, що відбувалися навколо неї. ОСОБА_5 передала адміністрації пансіонату продукти харчування та воду, після чого, рятуючи власне життя та життя своєї дитини, була змушена залишити м. Маріуполь. Сину заявниці, ОСОБА_3 в травні 2022 року вдалося зв`язатися телефоном із представниками адміністрації пансіонату, де перебувала ОСОБА_2 . Представники адміністрації повідомили, що внаслідок артилерійських обстрілів ОСОБА_2 була сильно контужена та, зі слів представників адміністрації, перебувала при смерті. Також вони пояснили, що наприкінці березня 2022 року з метою збереження власного життя були змушені залишити пацієнтів пансіонату, у тому числі ОСОБА_2 , та самостійно евакуюватися. Після втрати зв`язку з ОСОБА_2 рідні намагалися встановити її місцезнаходження за допомогою волонтерів та знайомих, однак такі пошуки результатів не дали. У ході пошуків були отримані фотознімки будівлі пансіонату, де перебувала ОСОБА_2 . Із зазначених фотознімків та супутникових зображень вбачається, що будівля пансіонату, де перебувала ОСОБА_2 , була повністю зруйнована та згоріла внаслідок обстрілів.
З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 та з`ясування її подальшої долі ОСОБА_3 16.06.2022 звернувся до правоохоронних органів із заявою про її розшук. Незважаючи на проведені розшукові заходи, а також звернення до державних органів, установ та громадських організацій, місцезнаходження ОСОБА_2 та її подальшу долю встановити не вдалося. Враховуючи, що ОСОБА_2 була особою похилого віку, мала тяжкий стан здоров`я, не могла самостійно пересуватися, перебувала у м. Маріуполі під час активних бойових дій, та наприкінці березня 2022 року була залишена адміністрацією пансіонату в безпорадному стані у будівлі, яка в подальшому була повністю зруйнована та згоріла внаслідок обстрілів, а також те, що з весни 2022 роу вона не виходить на зв`язок із близькими, а будь-які відомості про її місцеперебування та подальшу долю відсутні, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 загинула. Проте, державна реєстрація її смерті відсутня.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 (зі змінами), м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади віднесено до територій активних бойових дій, датою початку яких визначено 24.02.2022, а датою завершення - 20.05.2022, а також до територій України, які до теперішнього часу є тимчасово окупованими російською федерацією.
Отже, м. Маріуполь у 2022 році перебувало під постійними ракетними та артилерійськими обстрілами та було територією активних бойових дій. ОСОБА_2 , яка через похилий вік та тяжкий стан здоров`я не могла самостійно пересуватися, перебувала у приватному пансіонаті для людей похилого віку у м. Маріуполі та була залишена адміністрацією пансіонату у безпорадному стані в будівлі, яка внаслідок обстрілів була повністю зруйнована та згоріла. За наведених обставин, з огляду на характер бойових дій, стан здоров`я ОСОБА_2 , її безпорадний стан та відсутність будь-яких відомостей про її місцеперебування і подальшу долю з весни 2022 року, існують достатні підстави для вірогідного припущення, що ОСОБА_2 загинула за обставин, які безпосередньо загрожували її життю у зв`язку з бойовими діями на території м. Маріуполя.
Оголошення ОСОБА_2 померлою необхідне заявниці для проведення державної реєстрації її смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка та оформлення спадкових прав. Спір щодо факту смерті ОСОБА_2 або спадкових прав відсутній. Оскільки державна реєстрація смерті ОСОБА_2 не проведена, а інший спосіб підтвердження цього юридичного факту законодавством не передбачений, у зв`язку з чим заявниця змушена звернутися до суду в порядку окремого провадження із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлою та просить днем її смерті визначити день набрання законної сили рішенням суду.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 просить заяву задовольнити з підстав наведених у ній та повідомила, що м. Маріуполь ділиться на дві частини, вона з дітьми жила на лівому березі, а будинок для літніх людей, в якому перебувала її мати ОСОБА_2 на правому березі. Внаслідок дій російської федерації було зруйновано сполучення між двома берегами в м. Маріуполі, відповідно забрати матір із пансіонату вона не мала можливості.
Представниця заявниці - адвокат Федоренко О.П. заяву підтримала покликаючись на викладені у ній обставини та просили суд її задовольнити. 
Представник заінтересованої особи Стрийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилась, однак ОСОБА_6 подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заяви чи клопотання від учасників справи.
02.06.2026, 16.07.2026 представником заінтересованої особи Стрийського Відділу ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ подано до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 26.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Орджонікідз. РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 03 вересня 1996 року, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Броди Львівської області /а.с.7-8/.
Згідно довідки № 1304-5003353546 від 05.07.2024 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 /а.с.9/.
Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААГ № 694580 від 06.09.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має ІІ групу інвалідності, загального захворювання /а.с.10/.
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України 15.07.2020, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, І групи загального захворювання /а.с.11/.
Як вбачається із довідки від 03.12.2019, ОСОБА_1 з 22.11.2019 перебувала на лікуванні у опіковому відділенні КНП ММР «Маріупольська міська лікарня №1» /а.с.11/.
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого 3 вересня 1959 року, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько – ОСОБА_8 , мати – ОСОБА_9 /а.с.13/.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00057595510 від 07.04.2026, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №1574 /а.с.14/.
Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 17 січня 1981 року, актовий запис № 200 /а.с.15/.
Відповідно до паспорта серії НОМЕР_6 , виданого 30 липня 1998 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС У країни у Донецькій області, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Уїздці Острозького району Рівненської області /а.с.16/.
Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. від 21.11.2018 та зареєстрованого в реєстрі за №1-730, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 все належне їй майно заповіла на випадок її сметрі заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.18/.
Як вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 54175505 від 21.11.2018 , Четвертою міріупольською державною нотаріальною конторою 21.11.2018 посвідчено заповіт, заповідач ОСОБА_2 /а.с.19/.
До матеріалів справи долучено фотокопії ОСОБА_2 , яка знаходилась в пенсіонаті від 13.03.2022, 18.03.2022, а також фотокопії пенсіонату в АДРЕСА_4 від червня 2022 року, який зазнав руйнування внаслідок бойових дій /а.с.21-32/.
Як вбачається із талону – повідомлення Єдиного Обліку № 6124 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.06.2022, 16.06.2022 поступила заява від гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жит. АДРЕСА_1 , в якій просить допомогти розшукати його бабцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 , зв`язок з якою був втрачений 28.02.2022 внаслідок бойових дій в м. Маріуполь /а.с.33/.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.06.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 12022141130000351, за заявою ОСОБА_3 з проханням допомогти розшукати його бабцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 , зв`язок із якою втрачений 28.02.2022 /а.с.34/.
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20260227-3001 від 27.02.2026, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знакла на території бойових дій (під час воєнних дій) /а.с.35/.
Як вбачається із інформації ДП «Український національний центр розбудови миру», ОСОБА_13 повідомлено, що відомості відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не подавалися та відсутні в обліках НІБ /а.с.36/.
Відповідно до інформації Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, ОСОБА_13 повідомлено, що відомості про евакуацію з м. Маріуполь, після 28.02.2022, госпіталізацію або надання медичної допомоги ОСОБА_2 , перебування її у місцях несвободи, полоні або фільтраційних таборах, депортації або іншого місця перебування на тимчасово окупованих територіях або за межами України, а також щодо звернень інших осіб про її розшук або відомостей про неї від органів державної влади, міжнародних гуманітарних організацій, громадських об`єднань чи інших установ – відсутні /а.с.37/
Як вбачається із інформації Стрийського РУП Національної поліції України ГУНП у Львівській облсті, ОСОБА_13 повідомлено, що 22.07.2022 прокурором Стрийської окружної прокуратури, в порядку ст. 218 КПК України, визначено підслідність кримінального провадження №12022141130000351 від 16.06.2022 за Маріупольським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, тому кримінальне провадження скеровано у вказаний відділ для проведення подальшого досудового розслідування /а.с.39/.
Згідно інформації Слідчого управління Національної поліції України ГУНП в Донецькій області від 12.02.2026, ОСОБА_13 повідомлено, що станом на 09.03.2026 місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває /а.с.40/.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 надав пояснення з приводу зникнення його бабусі ОСОБА_2 в м. Маріуполі, внаслідок бойових дій /а.с.41-42/.
Відповідно до довідки Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України № 1989 від 18.03.2026, ОСОБА_3 , 1981 р.н. проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 15.03.2022 року по теперішній час /а.с.43/.
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого 02 липня 1997 року Орджонік. РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій обл., ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Маріуполь Донецької області /а.с.44/.
Як вбачається із довідки №1304-7575058079 від 19.04.2022, ОСОБА_3 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_5 /а.с.45/.
Відповідно до відповіді старшого слідчого ГУНП в Донецькій області Національної поліції України Пошкурлата В., місцезнаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав суду показання, відповідно до яких його бабуся проживала в м. Маріуполь та мала значні проблеми зі здоров'ям, важко пересувалась, тому тривалий час для неї наймали доглядальницю. Восени 2021 року бабуся вийшла з квартири на сходову клітку та впала, внаслідок чого зламала шийку стегна. Зазначив, що вдома сталась пожежа та його мати отримала опіки та є інвалідом ІІ групи. Мати за станом здоров'я не могла доглядати бабусю. Враховуючи вік бабусі, операцію їй не можна було робити, відповідно вони намагались забезпечити їй комфортні умови проживання. Спершу її помістили в приватний будинок для літніх людей, однак їй там не сподобалось та вона попросила перевезти у інший. У грудні 2021 року – січні 2022 року бабусю перевезли в інший будинок для літніх людей та платили по 10000,00 грн., щомісяця. Двічі на тиждень бабусю відвідували, він працював на двох роботах, вільного часу внього не було. Зазначив, що за кілька тижнів до повномаштабного вторгнення йому запропонували роботу у м. Києві, після чого він пройшов співбесіду та домовився подивитись на умови праці щоб прийняти остаточне рішення. Бабця була в приватному будинку для літніх людей в АДРЕСА_4 . Його мати залишилась в м. Маріуполь, а він виїхав у м. Київ. В 4 ранку йому повідомили, що бомблять м. Маріуполь, після чого він почав до всіх дзвонити. Декілька раз він намагався виїхати, однак в цьому напрямку ніхто не їхав. За два дні м. Маріуполь було взято в оточення та фізично туди дістатися було неможливо. Після цього він намагався мобілізуватися. Зв`язок з рідними підтримував по телефону. Місто розділено на два боки, будинок для літніх людей було розташовано на правому березі. Набережна, яка поєднує два береги була зруйнована, відповідно дістатись до бабусі вони не могли. Зазначив, що він звернувся до знайомої ОСОБА_14 , вона займалась волонтерською діяльністю та попросив відвезти продукти бабусі. ОСОБА_5 двічі завозила продукти бабусі. Останні дані, що хтось контактував із його бабусею це була ОСОБА_5 , яка завозила продукти в березні 2022 року. Звернув увагу, що він спілкувався із працівниками адміністрації будинку для літніх людей, де була його бабуся. Працівники адміністрації повідомили його, що у будинку були вибиті вікна, зважаючи на обстріли з боку російської федерації, відповідно в березні було хододно та вони звертались до відділку пліції та Червоного Хреста, з метою евакуації людей, однак ніхто не приїхав. Оскільки була загроза життю працівників будинку для літніх людей, вони евакуювались самі, залишивши пацієнтів. Зі слів працівників даного будинку його бабуся була контужена та не розуміла, що відбувається. Зазначив, що він намагався самотужки знайти людей на окупованих територіях та розшукати бабусю. Однак, такі дії не дали результату та він звернувся з заявою в поліцію про зникнення бабусі. 
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дала суду показання, відповідно до яких в лютому 2022 вона знаходилась в м. Маріуполь та їй дзвонив ОСОБА_3 і попросив поїхати подивитись до його бабусі та відвезти їй продукти. 01 березня 2022 року вона разом із подругою поїхала в будинок для літніх людей, провідати ОСОБА_2 , привезли продукти та воду. За людьми доглядали дві жінки, які повідомили що у випадку евакуації залишуть будинок. 06 березня 2022 року вони повторно приїхали, однак сусідні будівлі вже були зруйновані, частина будинку для літніх людей, де перебувала ОСОБА_2 також була зруйнована. Один чоловік із будинку на той момент вже помер, у самому будинку було дуже холодно. ОСОБА_2 не реагувала на питання, просто лежала, не рухаючись дивилась у вікно. Працівниці будинку повідомили, що ОСОБА_2 два дні нічого не їсть та не розмовляє. Працівниці будинку зазначили, що будуть виїжджати з будинку та віддали їм ключі від нього. Через два дні інші волонтери повідмили їй, що був ракетний обстріл та зруйновано всю вулицю, будинок для літніх людей також зазнав руйнувань. 17-18 березня 2022 року вона виїхала із м. Маріуполь.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).
Цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17 (провадження № 61-7683св18)).
За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року в справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)).
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина друга та третя статті 46 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду зазначає, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (див. пункти 94 - 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).
При розгляді справ про оголошення особи померлою, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, звернула увагу судів на таке.
Оголошення фізичної особи померлою це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
З приводу досліджених в судовому засіданні доказів слід звернути увагу, що суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24).
Згідно п.13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).
У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2026 року № 615/129/25 зазначено, що розширювальне тлумачення частини другої статті 46 ЦК України, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376, м. Маріуполь з 21.05.2022 року до теперішнього часу віднесено до територій України, тимчасового окупованих російською федерацією.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із хворобою, а саме переломом стегна і неможливістю самовільно пересуватися, була поміщена у приватний пансіонат для людей похилого віку у АДРЕСА_4 . Після оточення міста у лютому 2022 та його окупації військами російської федерації, персонал пансіонату залишив пацієнтів, в тому числі ОСОБА_2 і припинив виконання своїх обов`язків по догляду за ними. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була лежачою і не могла самостійно пересуватись залишилась у безпорадному стані в пансіонаті без допомоги, ліків і харчування. Під час обстрілів приміщення пансіонату у АДРЕСА_4 . де перебувала ОСОБА_2 зруйноване. З березня 2022 рокувідсутні будь які відомості про місце перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вжитими заходами встановити місце її перебування не виявилось можливим, жодних доказів про те, що вона є живою немає. Враховуючи вік ОСОБА_2 її тяжкий стан здоров`я і відсутність можливостей самостійно пересуватись, місце перебування – будинок для літніх людей в АДРЕСА_4 , де з 24.02.2022 по 20.05.2022 тривали активні бойові дії, які спричинили руйнування приміщення де вона перебувала у нерухомому стані, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судом у точності не може бути встановлено, її слід оголосити померлою з дня набрання цим рішенням суду законної сили.
Суд приходить до висновку, що характер та обсяг зібраних у справі доказів є достатніми для прийняття судом рішення.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що згідно ст. 309 ЦПК України та ст. 48 ЦК України у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Суд також наголошує, що відповідно до приписів ст. 48 ЦК України в разі подальшого з`явлення особи, яку оголошено померлою, її цивільний стан поновлюється разом з правами цієї особи, які належали їй на момент оголошення її померлою.
Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті особи, оголошеної судом померлою, проводиться за рішенням суду, надісланим судом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, після набрання ним законної сили або за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, чи спадкоємців померлого (пункти 6 та 9 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5).
Частиною 7 ст. 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі статті 46, 47 ЦК України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, –

ухвалив:
Заяву задовольнити.
Оголосити померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , громадянку України, уродженку с. Уїздці Острозького району Рівненської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 .
Місце смерті ОСОБА_2 м. Маріуполь Донецької області, дату смерті - день набрання рішення суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2026 року.

Головуючий суддя | В. М. Бораковський

Присяжні: А.З. Ковалишин

Л.В. Сенів