Справа №: 343/1522/26 
Провадження №: 2/343/1115/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:
головуючого судді - Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Семків В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 343/1522/26, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій сторін:
представник позивача ТОВ "СВЕА ФІНАНС" - Паладич А.О., звернулася до суду із позовом (а.с. 4-7), до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9707631 від 25.02.2025, у розмірі 35 745 грн та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 25.02.2025 між ТОВ "Мілоан", право вимоги від якого на підставі договору факторингу від 27.06.2025 перейшло до позивача, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9707631, який підписаний відповідачем електронним підписом, на таких умовах, зокрема: сума кредиту - 15 000 грн.; строк кредитування - 360 днів; денна відсоткова ставка - 0,86%; кредит надається у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_1 ; коміся за надання кредиту нараховується за ставкою 0,30% від суми кредиту; комісія за обслуговування кредиту нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період. Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за цим кредитним договором, в нього перед позивач існує заборгованість у розмірі 35 745 грн., яка складається із: 15 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 45 грн - комісія за надання кредиту; 14 700 грн - комісія за обслуговування кредиту; 6 000 грн - штраф.
У судове засідання представниця позивача ТОВ "СВЕА ФІНАНС" - Паладич А.О. не з`явилася. Безпосередньо у позовній заяві та окремому клопотанні (а.с. 41), просила розгляд справи проводити без її участі, вказавши про відсутнвість заперечень щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час судового засідання був повідомленим у встановленому законом порядку (а.с. 50).
ІІ. Процесуальні дії у справі:
06 липня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідння для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач ОСОБА_1 будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомленим у встановленому законом порядку про місце, дату і час розгляду справи.
15 вересня 2026 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
матеріалами справи встановлено, що 25.02.2025 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №9707631 (а.с. 9-11), який підписаний відповідачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), на таких умовах, зокрема: сума кредиту - 13 000 грн (п. 1.2.); строк кредитування - 360 днів (п. 1.3.); денна відсоткова ставка - 0,86% (п. 1.5.); кредит надається у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_1 (п. 2.1.); коміся за надання кредиту нараховується за ставкою 0,30% від суми кредиту (п. 1.5.1.); комісія за обслуговування кредиту нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (п. 1.5.2.).
Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 23-24), розмір такої становить 35 745 грн., яка складається із: 15 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 45 грн - комісія за надання кредиту; 14 700 грн - комісія за обслуговування кредиту; 6 000 грн - штраф.
Згідно із договором факторнигу №01.02-16/25 від 27.06.2025 (а.с. 26-29), право вимоги за цим кредитним договором (а.с. 32-33), перейшло від ТОВ "Мілоан" до позивача ТОВ "СВЕА ФІНАНС".
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору про надання кредиту, непогашення у повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
ІV. Оцінка суду: 
суд, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, доходить такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Суд встановив, що 25.02.2025 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9707631, на підставі якого ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Доказів протилежного відповідач не надав.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за спірною угодою відповідач суду не надав, розмір заборгованості не сплатив, хоча погодився на сплату таких, не долучив до матеріалів справи і будь-яких доказів на спростування як користування ним наданим йому кредитом, так і наданого позивачем розрахунку заборгованості, як і не надав контррозрахунку.
Факт переходу права вимоги за даним кредитним договором від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "СВЕА ФІНАНС" підтверджується описаним вище договором факторингу, витягом з реєстру боржників і платіжною інструкцією, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірною угодою.
З огляду на те, що ТОВ "Мілоан" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором №9707631 перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь - яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідач не надав, факт переходу права вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути 29 745 грн заборгованості за кредитним договором (тілом кредиту та комісіями).
При цьому, що стосується позовних вимог в частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "СВЕА ФІНАНС" 6 000 грн штрафу, суд вважає за необхідне зазначити таке.
З аналізу положень п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України та ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України випливає, що на кредитний договір, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту: "6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
Пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Також, згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
На час розгляду справи в суді, положення п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).
Отже, ч. 2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
- в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
- в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
- у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача 6 000 грн штрафу не підлягають задоволенню і такі підлягають списанню позивачем.
V. Розподіл судових витрат:
відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 8), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення із відповідача 29 745 грн., що становить 83,2% від розміру заявлених позовних вимог, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 2 215,38 грн (2 662,40 грн х 83,2% / 100%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, ст. 3, 207, 509, 526, 611, 626, 627, 628, 1048, 1054, ЦК України, ст. 12, 81, 141 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" заборгованість за договором про споживчий кредит №9707631 від 25.02.2025, у розмірі 29 745 (двадцять дев`ять тисяч сімсот сорок п`ять) гривень та 2 215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) гривень 38 копійок сплаченого судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано - Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: І.М.Андрусів