Справа № 953/8783/26 
н/п 3/953/1680/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2026 р.          м.Харків
Суддя Київського районного суду м. Харкова Юрлагіна Т.В., при секретарі – Біруковій Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участю: 
захисника – Кануннікова Д.О.,
ВСТАНОВИВ:

22.06.2026 о 02 годині 07 хвилин у м. Харків, провулок Леоніда Глібова, 48А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та від огляду у медичному закладі у лікаря - нарколога відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання призначене на 21.08.2026  ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином під підпис, про що в матеріалах справи міститься розписка.
20.08.2026 на офіційну електронну пошту суду від захисника ОСОБА_1 – адвоката Кануннікова Д.О. надійшли письмові заперечення до протоколу серії ЕПР1 № 699527 від 22.06.2026, в яких він просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування поданих заперечень зазначив, що у наданих Патрульною поліцією відеозаписах, зрозуміло що вони рухались за автомобілем, номерний знак якого неможливо прочитати та ідентифікувати транспортний засіб, на час втрачають з поля зору автомобіль та під`їжджають до припаркованого авто, яке не рухалося. Записи не містять, що саме ОСОБА_1 рухався за кермом автомобіля, який переслідували. Включені габарити та запалювання стоячого автомобіля, не є підтвердженням руху в розумінні п. 2.9 а, правил дорожнього руху та позиції КАСУ в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року. Тобто, доказів на підтвердження факту виконання ОСОБА_1 функцій водія та факту руху транспортного засобу, зазначеного в протоколі, не надано. Таким чином, належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 об 02:07 годині транспортним засобом матеріали справи не містять та працівником Патрульної поліції не надано. За відсутності доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останнього не можливо вважати водієм в розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, у зв`язку із чим у патрульної поліції не було обгрунтованих підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 699527 від 22.06.2026 р. за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що до протоколу серії ЕПР1 № 699527 від 22.06.2026 року додано направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, яке було складено о 02 годині 20 хвилин 22.06.2026 року (відеозапис наданий патрульною поліцією спростовує, що направлення було складено о 02 годині 20 хвилин 22.06.2026 року та надані записи свідчать, що працівники поліції не складали акт огляду та направлення на місці зупинки). У направленні зазначається, що особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на огляд у заклад охорони здоров`я КНП ХОР ОКПЛ З, було доставлено інспектором Трофименко П.П. З невідомих причин не було забезпечено проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками патрульної поліції у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКПЛ 3, а також не було і отримано відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Працівниками патрульної поліції з огляду на відомості зафіксовані на бодікамері ВКК 592354 п/в -476022 не було вручено письмове направлення на огляд стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу ОСОБА_1 і допущені процесуальні порушення вимог статті 266 КУпАП, а саме після засвідчення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події належним чином не вручено направлення до медзакладу. Крім того, зазначає, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2026 о 02 годині 20 хвилин, не може бути допустимим і достовірним доказом по справі, бо не відповідає встановленій формі Додатку № 1 Інструкції, адже: не містить конкретну назву медичного закладу відповідно до переліку затвердженого управлінням охорони здоров`я Харківської обласної військової адміністрації (Наказ №1340-о від 23.11.2023 року Департаменту охорони здоров`я ХОВА). У направленні зазначено заклад охорони здоров`я КНП ХОР ОКПЛ 3 тобто - КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ «ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ПСИХІАТРИЧНА ЛІКАРНЯ №3», проте даний заклад відсутній у переліку закладів охорони здоров`я яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Натомість направлення повинно було бути видане до КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ «ОБЛАСНА КЛІНІЧНА НАРКОЛОГІЧНА ЛІКАРНЯ». Всупереч п. 11 розділу 2 Інструкції поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснено права, передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України. Протокол було складено на бланку, в якому лише міститься вказівки на роз`яснення ст. 63 Конституції Україниі ст. 268 КУпАП і не має вказівок на статті 55, 56, 59 Конституції України і не зафіксовано на записах боді камери. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 699527 від 22.06.2026 року у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; почервоніння обличчя. Разом з цим, з відеозаписів не вбачається наявності у ОСОБА_1 будь якої з вищенаведених ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він поводив себе спокійно, чітко відповідав на запитання, самостійно без сторонньої допомоги розписувався у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та поводив себе протягом усього часу врівноважено. Наведені вище обставини свідчать про те, що матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які б стали підставою для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому зазначене не породжувало обов`язку проходити огляд на місці зупинки та в медичному закладі для визначенняня стану алкогольного сп`яніння. Також захисник зазначив, що водію ОСОБА_1 не було запропоновано підписати зобов`язання про відсторонення керування транспортним засобом і не був вручений другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення під розписку. Зауважив, що ОСОБА_1 з 2015 року має статус учасника бойових дій. Окрім цього, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_3 . Наразі, ОСОБА_1 постійно залучається до виконання бойових (спеціальних) завдань та здійснює виїзди в район безпосереднього ведення бойових дій (на бойові позиції). Позбавлення права керування транспортними засобами суттово ускладнить, а у окремих випадках зробить неможливим виконання бойових (спеціальних) завдань для захисту територіальної цілісності України.
 
Захисник Канунніков Д.О. у судовому засіданні просив провадження по справі закрити з підстав, що наведені у письмових запереченнях. Зазначив, що працівники поліції фактично схилили ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказав, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а тому саме працівники ВСП мали займатися його доставленням для проходження огляду. Поліцейськими не було повідомлено чергову частину ВСП та не було здійснено виклику ВСП на місце. Зазначив, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведено «поза розумним сумнівом».
 
Суд, вислухавши пояснення захисника Кануннікова Д.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.
 
Факт скоєння ОСОБА_1  правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №699527 від 22.06.2026, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Трофименка П., відеозаписом з бодікамери поліцейського 476022, записом з відеореєстратора 70МАІ.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того, за ч. 2-4 ст. 266 КУпАП проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Під час оцінки доводів та аргументів учасників судового процесу суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Скоєння правопорушення ОСОБА_1  підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №699527 від 22.06.2026, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції Трофименка П., відеозаписом з бодікамери поліцейського 476022, записом з відеореєстратора 70МАІ.
Дослідженим відеозаписом з відеореєстратора підтверджується факт руху транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 о 02:08 (диск «рух», файл ЕПР1 6995527_2). З дослідженого відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. Факт керування транспортним засобом не оспорювався ОСОБА_1 на місці зупинки. Поліцейський зазначив про наявність запаху алкоголю з порожнини рота та запитав чи вживав алкогольні напої ОСОБА_1 , на що останній зазначив, що не вживає взагалі. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Працівником поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було зазначено про його відсторонення від керування транспортним засобом. Зауважень під час складання протоколу ОСОБА_1 не висловлював та не заявляв поліцейським про те, що він не керував транспортним засобом, зауваження в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» відсутні.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позиція захисту щодо відсутності доказів керування транспортним засобом та його руху свідчить про бажання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вищевказане спростовується матеріалами переглянутого відеозапису з відеореєстратора. Отже, вищенаведене в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Доводи захисника  ОСОБА_1 – адвоката Кануннікова Д.О. про те, що працівниками поліції з невідомих причин не було забезпечено проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками патрульної поліції у закладі охорони здоров`я, а також не було отримано відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі спростовуються матеріалами дослідженого відеозапису з бодікамери.
Чинне законодавство не передбачає можливості примусового доставлення водія на такий огляд працівниками поліції, якщо сам водій цього не бажає. Відповідно, проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі є можливим етапом проведення огляду, але виключно в тому випадку, коли водій погоджується на це.
Щодо посилання захисника на невручення письмового направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, суд зауважує наступне. 
Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Законодавством не передбачено вручення письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак ОСОБА_1  відмовився від такого огляду.
Доводи захисника про те, що направлення на огляд водія у медичному закладі не відповідає встановленій формі, а саме не містить конкретну назву медичного закладу відповідно до затвердженого переліку, суд приймає до уваги, однак, зазначені обставини не свідчать про відсутність у діях  ОСОБА_1 порушення ним вимог п.2.5 ПДРУ, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Під час спілкування у водія  ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкоголного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд на місці за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест та у медичному закладі.  ОСОБА_1 відмовився від обох запропонованих інспектором поліції варіантів, після чого йому були роз`яснені його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України), та повідомлено про складення щодо нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що з наявного відеозапису у ОСОБА_1  не вбачається ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейськими, є неспроможними з огляду на наступне.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 3 Розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1  були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: апах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук.
Аналогічні ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , відображені і у акті огляду, і у направленні на огляд у медичному закладі.
Посилання в протоколі на ознаки сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідають роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.
Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.
Виявлення ознак, відповідно до діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів, входить до його виключних дискреційних повноважень.
В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 дійшли висновку, що він має ознаки саме алкогольного сп`яніння, про що йому, відповідно до відеозапису, і було повідомлено, а тому, в порядку вимог ПДР України, запропонували останньому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Посилання  ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 не було запропоновано підписати зобов`язання про відсторонення від керування транспортним засобом, саме по собі не свідчить про відсутність підстав для направлення на медичний огляд та не є безумовною підставою для закриття провадження у справі. Вирішальним у справах цієї категорії є встановлення факту законної вимоги поліцейського пройти медичний огляд та поведінки водія щодо виконання такої вимоги. Крім того, з матеріалів дослідженого відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про його відсторонення від керування транспортним засобом. 
ОСОБА_2  посилався на те, що не було залучено співробітників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, оскільки  ОСОБА_1  є військовослужбовцем, а тому проведений огляд є недійсним, з приводу чого суд зазначає наступне.
Під час судового розгляду із долученої до матеріалів справи довідки командира військової частини НОМЕР_3 було встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 дійсно є діючим військовослужбовцем.
При цьому, суддя враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, допускається відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан наркотичного сп`яніння. Порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан наркотичного визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Законом України від 13.12.2022 № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», КУпАП доповнено спеціальною нормою - статтею 266-1 «Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».
Тобто, направлення/огляд зазначених осіб на стан алкогольного сп`яніння має відбуватися лише у відповідності до цих положень Кодексу.
Відповідно до ч. 2, 4, 5, 6, 8 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Суддя також враховує, що на виконання вимог частини 7 ст. 266-1 КУпАП постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 №32 затверджено Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (далі - Порядок № 32).
Так, відповідно до п. 3 Порядку № 32 огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння). Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі - уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто, дані норми застосовується виключно до військовослужбовців, які (дослівно) «виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин».
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Також відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Проте, на переконання судді, дане положення до ОСОБА_1 не повинно було застосовуватися, оскільки він не перебував (дослівно) «на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях».
Із встановлених обставин вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що  ОСОБА_1  керував транспортним засобом доказів приналежності якого до транспортних засобів ЗСУ суду не надано, про обставини перебування особи під час виконання своїх службових обов`язків працівників поліції не повідомляв, отже, суд приходить до висновку що він не виконував обов`язків військової служби в розумінні ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». 
З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 КУпАП, відповідно до яких за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть відповідальність на загальних підставах, суд приходить до висновку про відповідність процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вимогам законодавства.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є безпідставними та не обґрунтованими.
Суд вважає, що виявлені факти і зафіксовані в протоколі відображають об`єкт суспільних відносин в сфері правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, і об`єктивна сторона такого діяння полягає в активних діях в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху.
Складений працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не дотримання вимог п.2.5 ПДР України, винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, огляд та фіксація адміністративного правопорушення проводилась з застосуванням відеозапису, які долучено до матеріалів адміністративної справи.
З довідки ст. інспектора з ОД ВАП УПП в Харківській області ДПП майора поліції Домріної А. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_4 , категорії В.
Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд керується насамперед вимогами ст. 23 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Також, у відповідності до вимог ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст. 61 Конституції України).
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Враховуючи вищевказане, тяжкість скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю необхідним ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Cтаттею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосувати до нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. (отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA168999980313020149000020001 Код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746, ПІБ, ідентифікаційний номер платника судового збору та номер справи).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку добровільної сплати штрафу та судового збору, оригінали квитанцій необхідно надати до Київського районного суду м. Харкова (61168, м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б) для долучення до матеріалів справи.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Т.В. Юрлагіна