Справа №442/4087/26 
Провадження №2/442/1895/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", від імені та в інтересах якого діє Кукса Карина Олександрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
26.05.2026 представник ТОВ «Юніт Капітал» через систему "Електронний суд" звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №722008887 у розмірі 32289,00 грн. та судові витрати.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №722008887 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Вказує, що відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua та подала відповідну заявку на отримання коштів, вказала свої персональні дані, та, у подальшому, підписала кредитний договір електронним підписом та отримала грошові кошти в сумі 6038,00 грн. Проте, згодом відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 14100,00 грн.
Зазначає, що первісний кредитор свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням наявним в матеріалах справи.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №722008887 від 04.07.2024.
Крім цього, 30.09.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу №30/0925-01, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 722008887 від 04.07.2024 у розмірі 39052,69
Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку та наданий йому кредит у визначені договором строки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором №722008887 від 04.07.2024.
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №722008887 від 04.07.2024 , становить – 39052,69 грн., яка складається з: 14100,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 18189,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 6763,69 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Однак, позивач звертає увагу суду на те, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 32289,00 грн.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач, як новий кредитор, до якого перейшло право вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами, змушений звернутись до суду з даним позовом. 
27.05.2026 суддею отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру щодо встановлення місця реєстрації відповідача,/а.с.98/.
Ухвалою від 27.05.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 15.06.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. У задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено,/а.с.99/.
Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Позивачем отримана у підсистемі «Електронний суд». Відповідачу поштова кореспонденція надсилалась за встановленим місце реєстрації проживання і така нею станом на 15.06.2026 отримана не була, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 22.07.2027, про що належним чином повідомлено сторони, зокрема, відповідача як шляхом направлення зазначеної ухвали за встановленим судом місцем його реєстрації, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» за посиланням https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/gromadyanam/vyklyky/, а.с. 101, 108-109. 
Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Відповідачем ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано.
Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 04.07.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №722008887 у формі електронного документа з використанням електронного підпису,/а.с.12-23/
Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилась з Правилами надання грошових коштів у позику,/а.с.29-32/ які є невід`ємною частиною кредитного договору. 
ОСОБА_1 підписала договір кредитної лінії №722008887 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора RSRJ,/а.с.23/.
Відповідно до п.2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 14100 грн. на умовах строковості. зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Як передбачено п.2.3. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 6038 грн. 04.07.2024 (що є датою надання кредиту).
Відповідно до п. 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5167-80хх-хххх-1391, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Згідно п. 6.1. договору позичальник в будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, в тому числі при частковому погашенні кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається достроково припиненим шляхом його повного виконання.
Відповідно до п.п. 7.1, 7.2. договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 19.07.2024, а саме протягом 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується па відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору.
06.07.2024, 07.07.2024, 08.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди до договором №722008887 від 04.07.2024, згідно яких збільшено суму кредиту, шляхом надання наступних траншів,/а.с.23-27/.
Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором №722008887 від 04.07.2024 та додатковими угодами за цим кредитним договором, підтверджується платіжними дорученнями від 04.07.2024 транш у сумі 6038,00 грн., від 06.07.2024 транш у сумі 1009,00 грн., від 07.07.2024 транш у сумі 1009,00 грн., від 08.07.2024 транш у сумі 6044,00 грн.,/а.с.33-36/.
Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Підписавши 04.07.2024 договір кредитної лінії, відповідач ОСОБА_1 , відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на визначені кредитним договором умови та взяв на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернув, у зв`язку з чим заявлена вимога позивача, як нового кредитора, про стягнення із відповідача суми заборгованості по тілу кредиту та відсотків підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
У встановлений процесуальним законом строк відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як правонаступник сторони договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як встановлено судом із матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (та додаткові угоди), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №722008887 від 04.07.2024 у розмірі 30652,19 грн., що також підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 298 від 20.08.2024,/а.с.43-58/.
Окрім цього, 30.09.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №30/0925-01, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 722008887 від 04.07.2024 у розмірі 39052,69 грн., що також підтверджується витягом із реєстру прав вимоги №2 від 30.09.2025,/а.с.60-67/.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, згідно із вказаними нормами щодо заміни кредитора, за своєю правовою природою договір відступлення права вимоги є договором про заміну кредитора у певному зобов`язанні, яка здійснюється без згоди боржника. В такому договорі сторони мають право самостійно визначити обсяг прав, які переходять до нового кредитора і цей обсяг не вичерпується лише існуючим боргом та при цьому чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог.
Відтак, оскільки умови кредитного договору №722008887 від 04.07.2024, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , відповідачем не виконано, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу №30/0925-01 перейшло до позивача.
ТОВ «Таліон плюс» було надіслано відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору №722008887 від 04.07.2024 з 16.11.2024 та про необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 39052,69 грн.,/а.с.28/.
Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором 722008887 від 04.07.2024 у розмірі 30652,19 грн., з яких заборгованість за тілом кредитом – 14100,00 грн., заборгованість за відсотками – 9502,19 грн., заборгованість за штрафами – 7050,00 грн.,/а.с.69/.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон плюс» у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №722008887 від 04.07.2024 у розмірі 39052,69 грн., з яких заборгованість за тілом кредитом – 14100,00 грн., заборгованість за відсотками – 27902,69., заборгованість за штрафами – 7050,00 грн. Крім цього, з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 здійснювалось часткове погашення боргу, що свідчить про визнання наявності заборгованості та укладення кредитного договору, що створив для відповідача певні грошові зобов`язання,/а.с.70-71/.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №722008887 від 04.07.2024, станом на 18.03.2026 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Юніт капітал» становить 39052,69 грн., з яких: 14100,00 грн. заборгованість по кредиту, 18189,00 грн. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 6763,69 грн. заборгованість за штрафними санкціями,/а.с.72/.
Однак, у позові ТОВ «Юніт капітал» не ставить вимоги щодо стягнення з відповідача 6763,69 заборгованість за штрафними санкціями, а відтак загальна сума заборгованості відповідача становить 32289,00 грн.
Оскільки будь-яких доводів чи доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, а відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості суд вважає правильним, оскільки такий містить період нарахування сум заборгованості, проценту ставку, за якою нараховувалися проценти за користування кредитними коштами, суми відсотків нарахованих за кожен день користування кредитними коштами, інформацію щодо наявності/відсутності платежів позичальника на погашення заборгованості.
Отже, право позивача порушене невиконанням свого зобов`язання з повернення кредиту відповідачем, а тому підлягає судовому захисту.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в заявленому розмірі.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Юніт капітал» та Адвокатським бюро «Тимошенко та Партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, /а.с.73-74/.
Відповідно до Додаткової угоди №25771382380 до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 АБ «Тимошенко та Партнери» зобов`язалось надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором №722008887 позичальника ОСОБА_1 ,/а.с.75/.
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 20.03.2026, засвідчено, що АБ «Тимошенко та Партнери» надав, а ТОВ «Юніт капітал» отримав правові та юридичні послуги загальною вартістю 7000,00 грн.,/а.с.22/
Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АБ «Тимошенко та Партнери» у справі щодо стягнення заборгованості із відповідача суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги, її обсягу та вартості.
Аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 7000 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2662,40 грн.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 9662,40 грн. (2662,40 грн. /сплачений судовий збір/ + 7000 грн. /витрати на правничу допомогу/) понесених судових витрат.
Керуючись ст. ст. 4, 11-13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором №722008887 від 04.07.2024 у розмірі 32289,00 гривень (тридцять дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень, 00 копійок) та 9662,40 гривень (дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні, 40 копійок) понесених судових витрат. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 22 липня 2026 року. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження – б-р Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Головуюча суддя Курус Р.І.