Єдиний унікальний номер 728/1627/26 
Номер провадження 3/728/815/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Кирути Л.І.,
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за частиною третьою статті 126, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також – КУпАП),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про таке.

І. Опис фактичних обставин, встановлених судом.
1. ОСОБА_1 (далі також – Водій або Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) 27 червня 2026 року о 16 год 50 хв, керував автомобілем ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пров. Шкільному, буд. 3, с. Бахмач, будучи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху (далі також – ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України “Про Правила дорожнього руху” від 10.10.2001 № 1306.
2. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди Водія проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Drager № 6820, результат тесту 2,60 %, тест № 2000.
3. Також Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, інкримінується, що останній 27 червня 2026 року о 16 год 50 хв, керував автомобілем ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по провулку Шкільному, буд. 3 с. Бахмач, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами згідно з постановою Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 02.08.2022 у виконавчому провадженні № 56872872, чим порушив частину 10 статті 15 Закону України “Про дорожній рух”.
4. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має посвідчення водія від 06.08.2012 серії НОМЕР_2 статус “ПІДЛЯГАЄ ВИЛУЧЕННЮ”.

ІІ. Рух справи.
5. Після доопрацювання матеріалів у відповідності до вимог постанови Бахмацького районного суду (далі також – Суд) від 04.08.2026 № 728/1627/26, протоколи про адміністративне правопорушення від 27.06.2026 серії ЕПР1 № 704553, серії ЕПР1 № 704573 разом з додатками повторно надійшли до Суду 20.08.2026 і були призначені до розгляду по суті на 14.09.2026 о 15 год 00 хв.

ІІІ. Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
6. У судове засідання, призначене на 14.09.2026 о 15 год 00 хв., Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився, причини неявки не повідомив.
7. За змістом положень статті 268 КУпАП неявка належним чином повідомленої особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за її відсутності.

ІV. Досліджені докази.
8. На підтвердження вини Водія у вчиненні адміністративного правопорушення Суду надано такі докази, передбачені статтею 251 КУпАП, які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні:
- протоколи про адміністративне правопорушення від 27.06.2026 серії ЕПР1 № 704553, серії ЕПР1 № 704573;
- додаток до протоколу серії ЕПР1 № 704553 (результати тесту на стан алкогольного сп`яніння);
- довідка від 03.07.2026 № 84079-2026, видана відділенням поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області стосовно наявності у Особи, яка притягається,документу посвідчення водія від 06.08.2012 серії НОМЕР_2 статус “ПІДЛЯГАЄ ВИЛУЧЕННЮ”;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.06.2026;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.06.2026;
- постанова старшого державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 02.08.2022 ВП №56872872;
- розписка ОСОБА_2 від 27.06.2026 щодо відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі останньому транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
- письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.06.2026;
- диск із відеозаписом.

V. Оцінка Суду.
9. Перш за все, стосовно поінформованості Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, Суд відмічає, що відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
10. Після надходження на розгляд до Суду адміністративних матеріалів Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлялася про судове засідання шляхом направлення поштовим відправленням повістки за місцем проживання, яке має статус “ОТРИМАНО”.
11. Разом з тим, ужиті заходи не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, хоча останні прямо та беззаперечно у своїй сукупності указують на те, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, був поінформований про цей процес, який здійснюється, однак бажання приймати у ньому безпосередню участь, не дивлячись про обізнаність у його здійсненні, не виявив.
12. Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також – Конвенція), ратифікованої Законом України “Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції” від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
13. Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (див., з-поміж багатьох інших, рішення у справі “Фрідлендер проти Франції”, [GC], № 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII).
14. При цьому сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
15. Як наслідок, ураховуючи поінформованість ОСОБА_1 про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, Суд при відсутності у особи з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь в цьому процесі, уважає таку поведінку останнього своїм особистим вільним користуванням власними правами на власний розсуд.
16. Більш того, Суд вважає, що ним виконано процесуальний обов`язок повідомлення Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду цієї справи.
17. Щодо суті вчинених правопорушень, оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись виключно законом і правосвідомістю Суд наголошує на тому, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в діях (бездіяльності) такої особи складу та події адміністративного правопорушення.
18. Частиною першою статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
19. Так, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, зазначене у частині першій статті 130 КУпАП, може виражатися через три окремі діяння:
1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
20. Суд зауважує, що адміністративно каране діяння, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, у виді керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння є правопорушенням з формальним складом і вважається закінченим з моменту керування транспортним засобом, тобто встановленням контролю над таким транспортним засобом та створенням умов для його руху (розташування водія за кермом поєднане із запуском двигуна, перевіркою органів керування, увімкнення покажчиків повороту тощо) особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
21. У свою чергу, за змістом положень статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
22. Згідно з пунктом 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі також – Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 огляд проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
23. При цьому положеннями пункту 7 Розділу І “Загальні положення” Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі також – Інструкція), затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі – заклад охорони здоров`я).
24. Згідно з пунктами 8-9 Розділу ІІ “Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів” Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
25. А згідно з пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
26. Так, склавши протокол про адміністративне правопорушення від 27.06.2026 серії ЕПР1 № 704553, уповноважений орган висуває обвинувачення особі саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог пункту 2.9 (а) ПДР.
27. Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що передбачені статтею 251 КУпАП:
- додатком до протоколу серії ЕПР1 № 704553 (результати тесту на стан алкогольного сп`яніння) з результатом 2,60 ‰ (проміле);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.06.2026 та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.06.2026, виданого на ім`я ОСОБА_1 , за змістом яких Водій пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
- розпискою ОСОБА_2 від 27.06.2026 щодо відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі останньому транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 ;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.06.2026, якими підтверджується, що останній 27 червня 2026 року близько 16 год 50 хв, їхав по сіно автомобілем ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пров. Шкільному, буд. 3 с. Бахмач, будучи в стані алкогольного сп`яніння. Коли його зупинили працівники поліції він погодився на їх прохання пройти тест на стан алкогольного спяніння із застосуванням спеціального технічного приладу Drager, який показав результат тесту 2,60 %.
28. З дослідженого Судом відеозапису фіксації обставин правопорушення (файли PSS-20260627-164846UTC+0300.mp4 та PSS-20260627-164859UTC+0300.mp4) вбачається як було зупинено працівниками поліції транспортний засіб марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та як було ідентифіковано водія згаданого транспортного засобу – ОСОБА_1 .
29. У подальшому Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результати якого додані до адміністративних матеріалів. Зокрема, проведеним тестуванням газоаналізатором Alcotest Drager № 6820, результати якого у вигляді роздруківки є додатком до протоколу від 27.06.2026 серії ЕПР1 № 704553, підтверджується перебування Водія у стані алкогольного сп`яніння з результатом 2,60 ‰ (проміле).
30. Всі обставини вчиненого відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що в силу статті 251 КУпАП та в сукупності з іншими дослідженими доказами, засвідчує факт неправомірних дій Водія.
31. Таким чином, в діях Водія наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.
32. Однак як вже було вказано вище, Суд враховує, що згідно зі статтею 6 Конвенції, кожному гарантоване право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
33. У згаданому контексті слід відмітити, що поняття “кримінальне обвинувачення” має “автономне” значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (“Блохін проти Росії” (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; “Адольф проти Австрії” (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення “кримінального” характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке “обвинувачення”.
34. Зокрема, у § 49 справи “Озтюрк проти Німеччини” Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.
35. Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі “Енгель та інші проти Нідерландів” (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.
36. Застосовуючи згадані критерії до адміністративних правопорушень щодо порушення правил дорожнього руху, які караються штрафами, обмеженнями водійських прав, такими як зняття балів або призупинення чи скасування водійських прав (“Луц проти Німеччини” (Lutz v. Germany), § 182; “Шмауцер проти Австрії” (Schmautzer v. Austria); “Малідж проти Франції” (Malige v. France); “Марчан проти Хорватії” (Marиan v. Croatia); “Ігор Паскарі проти Республіки Молдова” (Igor Pascari v. the Republic of Moldova), §§ 20-23) можна дійти обґрунтованого висновку, що стосовно таких правопорушень діє кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції.
37. Підпункт а) частини третьої статті 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти “обвинувачення” зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (“Пелісьє та Сассі проти Франції” (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], § 51; “Камасінський проти Австрії” (Kamasinski v. Austria), § 79).
38. Конвенційні норми визнають за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про “причину” обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про “характер” обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (“Матточча проти Італії” (Mattoccia v. Italy), § 59; “Пенев проти Болгарії” (Penev v. Bulgaria), §§ 33 і 42).
39. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд наголошує, що відповідно до частини десятої статті 15 Закону України “Про дорожній рух”, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
40. Частиною третьою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
41. Аналіз диспозиції частини третьої статті 126 КУпАП вказує на те, що це формальний склад правопорушення, тобто для його наявності не є обов`язковою ознакою настання шкідливих наслідків. Цей склад правопорушення характеризується умисною формою вини. Тобто, особа повинна усвідомлювати, що відносно неї встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, і свідомо порушує це обмеження.
42. Тобто для вирішення питання про наявність складу вказаного правопорушення слід встановити факт того, чи була особа, що притягується до відповідальності, повідомлена про те, що відносно неї встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, а також чи існувало в особи спеціальне право, яке було обмежене держаним виконавцем.
43. В матеріалах протоколу про адміністративне правопорушення наявна копія постанови Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 02.08.2022 у виконавчому провадженні № 56872872 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, однак відсутні відомості про отримання даної постанови ОСОБА_1 .
44. Суд відмічає, що сам по собі факт інформування  ОСОБА_1  уповноважених працівників поліції про обізнаність з встановленим йому тимчасовим обмеженням права керування транспортними засобами не може вважатися достатнім для притягнення до відповідальності, оскільки відповідно до статті 63 Конституції України, ніхто не може бути примушений давати показання, які можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення самої особи.
45. Суд звертає увагу, що свобода від самовикриття охоплює ряд суб`єктивних прав, зокрема і право не свідчити проти себе, та бути поінформованим про це право. Свобода від самовикриття, як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, є основою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Важливість цього принципу обґрунтовується захистом обвинуваченого від неправомірного примусу органами влади, а його неухильне дотримання дозволяє уникнути судових помилок і досягати цілей статті 6 Конвенції (рішення у справі Саундерс проти Сполученого Королівства, § 68).
46. Підсумовуючи викладене, Суд зауважує, що згідно з частиною другою статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
47. За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
48. Відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
49. Суд наголошує, що у відповідності до статті 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
50. Також Суд зазначає, що виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, він не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки, зокрема самостійно перекваліфіковувати діяння, вчинення якого інкримінується.
51. Окрім того, у справі “Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії” (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain, § 77, 146) ЄСПЛ установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
В інших своїх рішеннях ЄСПЛ указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа “Коробов проти України”, заява № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування “поза розумним сумнівом” (рішення від 18.01.1978 у справі “Ірландія проти Сполученого Королівства” (Ireland v. the United Kingdom), § 161).
52. З урахуванням викладеного, Суд доходить висновку, що у діях Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні усі необхідні елементи складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП, а саме – відсутнє належне підтвердження поінформованості ОСОБА_1 про наявність визначеного йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами і, відповідно, свідоме ігнорування такого обмеження.
53. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

VІ. Накладення адміністративного стягнення.
54. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП не встановлено.
55. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.
56. Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, Суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, Суд вважає за доцільне застосувати до громадянина ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, яке є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами. 
57. Підстави для застосування іншого, більш м`якого або більш суворого стягнення, відсутні.
58. Відповідно до статті 40-1 КУпАП та статті 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VI з ОСОБА_1  підлягає стягненню на користь держави судовий збір.
59. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 9, 23, 126, 130, 276-285, 307, 317 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1.  ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
2. Призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
3. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн 60 коп (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
4. Відповідно до статті 317 Кодексу України про адміністративні правопорушення направити постанову для виконання відповідній посадовій особі органу Національної поліції, зазначеній в пунктах 2 і 3 частини другої статті 222 цього Кодексу.
5. Закрити провадження у справі щодо притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить 3 (три) місяці з моменту набрання нею законної сили.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, такий штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Суддя
Бахмацького районного суду Сороколіт Євген Миколайович