Справа № 465/421/24 
Провадження 2/465/746/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
06.07.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Мигаль Г.П.,
при секретарі судового засідання Білінській С.Б.,
за участю
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Мацюка В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, у якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля в сумі 390559,17 грн, витрати пов`язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 4000 грн. та судовий збір.
В обґрунтування позову зазначає, що 01.10.2022 р. близько 21 год. 30 хв. на автодорозі із сполученням "Львів-Шегині" в с. Зимна Вода, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки "Ford Kuga" д.н.з. НОМЕР_1 допустила зіткнення із транспортним засобом марки "HYUNDAI TUCSON" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження, а власник транспортного засобу "HYUNDAI TUCSON" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 матеріальну шкоду. Згідно з постановою Франківського районного суду м Львова від 17.11.2023 року (справа №465/7800/22) провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП, однак у постанові суд дійшов висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена повністю. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіль "Ford Kuga" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не застрахована Полісом ОСЦПВ, ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування від 06.10.2022 року. 17.10.2022 року ОСОБА_1 належним чином повідомив МТСБУ, ОСОБА_3 про огляд пошкодженого транспортного засобу експертом ОСОБА_5 з метою визначення розміру матеріального збитку. 26.12.2023 року МТСБУ прийняло рішення про відшкодування шкоди в розмірі 160000,00 грн. 28.12.2023 року ОСОБА_1 отримав від МТСБУ регламентну виплату у сумі 160000,00 грн. Враховуючи, що регламентної виплати МТСБУ недостатньо для повного відшкодування завданої матеріальної шкоди, то з ОСОБА_3 , як винної особи, яка завдала шкоду, підлягає стягнення на користь ОСОБА_1 різниця між завданим розміром шкоди і регламентною виплатою. Відповідно до Висновку експерта №22266 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 07.11.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 , становила 550559,17 грн. без ПДВ. Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 01.10.2022 року, та регламентною виплатою становить 390559,17 грн, (550559,17-160000,00 = 390559,17).
Ухвалою суду від 20.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 22.03.2024 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Представником відповідачки подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що ОСОБА_3 не може мати статусу відповідачки у цивільній справі, оскільки її вина ні за ст.124 КУпАП, ні за ст..126 КУпАП не встановлена. Щодо стягнення з ОСОБА_3 390559,71 грн. вважає таку суму необґрунтованою, оскільки відповідно до Висновку експерта № 22266 від 07.11.2022 року така сума повинна становити 216365, 74 грн (376365,74 грн. – 160000.00). Зазначив, що мають місце два експертних дослідження за нанесеними збитками автомобілю «Хюндай Тіксон» д.н.з. НОМЕР_3 , однак ці дослідження різняться у відшкодуванні матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля ОСОБА_1 , де потерпілий хоче отримати суму, що становить 550559,17 грн., а інше дослідження вказує суму по Закону 344959,39 грн, де різниця становить 205599,78 грн., що є суттєвими розбіжностями, а тому за таким дослідженням не можливо задовольняти заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 .
Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що згідно з постановою Франківського районного суду м Львова від 17.11.2023 року (справа №465/7800/22) провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП, однак у постанові суд дійшов висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена. А тому, відповідно до ст. 1194 ЦК України, саме винуватець ДТП - ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі. Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням повинен сплатити винний у ДТП водій. Ця різниця пов`язана із заміною зношених деталей на нові чи їх відновленням та компенсацією втрати товарної вартості транспортного засобу. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Ford Kuga" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не застрахована Полісом ОСЦПВ. ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та Заявою на виплату страхового відшкодування від 06.10.2022 року. 28.12.2023 року ОСОБА_1 отримав від Моторно-Транспортного Страхового бюро України регламентну виплату у сумі 160000,00 грн. Відповідно до Висновку експерта №22266 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 07.11.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 01.10.2022 року, становила 550559,17 грн. без ПДВ. Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 01.10.2022 року та регламентною виплатою становить 390559,17 грн. (550559,17 – 160000,00 = 390559,17). Також, вважає, що звіт №1020/22 про оцінку вартості збитків, складений СПД ФО ОСОБА_6 , є неналежним доказом вартості матеріального збитку.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просили задоволити позов. Позивач пояснив, що він на день розгляду справи вже не є власником автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки він 21.01.2024 продав зазначений транспортний засіб.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, представник відповідачки в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.
Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що 01.10.2022 року о 21.49 год. на автодорозі М-11 Львів-Шегині, перехрестя із вул. Максима Рильського та Марії Заньковецької у с. Зимна Вода Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, нерегульованому, проявила неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не дала дорогу автомобілю Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, та здійснила з ним зіткнення, внаслідок чого в результаті ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками.
Відповідно до постанови Франківського районного суду міста Львова від 17.11.2023 року у справі №465/7800/22 провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п.7. ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. У постанові вказано, що сукупністю належних та допустимих доказів вина ОСОБА_3 у спричиненні ДТП є доведеною, проте провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду №5679 від 06.10.2022 року, 01.10.2022 р. близько 21 год. 30 хв. на автодорозі із сполученням "Львів-Шегині" в с. Зимна Вода, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водійка ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки "Ford Kuga" р.н. НОМЕР_1 допустила зіткнення із транспортним засобом марки "HYUNDAI TUCSON» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП. пошкоджено транспортний засіб марки "HYUNDAI TUCSON". Поліс ОСЦПВВНТЗ у водія т/з марки Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 відсутній.
06.10.2022 року адвокат Мелех Д.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування внаслідок ДТП, яке відбулось 01.10.2022 року на автодорозі М-11 Львів-Шегині, перехрестя із вул. Максима Рильського та Марії Заньковецької у с. Зимна Вода Львівського району Львівської області.
МТСБУ здійснило узгоджену з потерпілим ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування в розмірі 160000 грн., що підтверджується довідкою з АТ КБ «Приватбанк» про зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 . 
Відповідно до висновку експерта №22266 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 07.11.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 , становила 550559,17 грн. без ПДВ.
Згідно зі звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1020/22 від 23.10.2022 року, складеного СПД ФО ОСОБА_6 вартість збитків (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Нyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 511714,85 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).
Стаття 3 Закону № 1961-IV визначає, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз. 2 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із п. 22.2 ст. 22 вищезазначеного Закону відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Згідно з постановою Правління НБУ від 30.05.2022 № 109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого.
Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно зі ст. 29, 30 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 
Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
У постановах ВС від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц, від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц, від 04 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 343/2372/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 466/7010/16, від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, від 19 липня 2021у справі № 206/3219/15-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.
Транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 не можна вважати знищеним, оскільки його ринкова вартість (679074,25 грн) перевищує вартість його відновлювального ремонту (550559,17 грн), що є підставою для визначення розміру відшкодування завданої позивачу шкоди, виходячи із вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП.
Водночас, відповідно до матеріалів справи інформація про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стосовно ТЗ марки "Ford Kuga" д.н.з. НОМЕР_1 у єдиній Централізованої бази даних МТСБУ відсутня, доказів протилежного відповідачкою не надано. Тому ОСОБА_1 , як власник автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду яких МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування на підставі пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у межах страхових сум у розмірі 160000, 00 грн. 28.12.2023 ОСОБА_1 отримав від МТСБУ регламентну виплату у сумі 160000, 00 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування коштів ОСОБА_1 від 28.12.2023.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Суд відхиляє доводи представника відповідачки щодо різниці вартості відновлювального ремонту в сумі 205599,78 грн, оскільки відповідно до висновку експерта №22266 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 07.11.2022 року, вартість відновлювального ремонту становить 550559,17 грн, а відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1020/22 від 23.10.2022 року, вартість відновлювального ремонту становить 511714,85 грн. Суд бере до уваги висновок експерта №22266 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 07.11.2022 року, судовий експерт Холодцов Д.В., який суд вважає належним та допустимим доказом, з огляду на таке.
Згідно зі ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування. Експертний висновок, що призвів до знищення чи зміни властивостей об`єкта-доказу, не береться судом до уваги, якщо особа не доведе можливість проведення додаткової чи повторної експертизи.
Відповідно до поданого позивачем висновку експерта №22266 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 07.11.2022 року, судовий експерт Холодцов Д.В. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України та висновок згідно з ч.5 ст. 106 ЦПК України підготовлено для подання до суду, що відповідає вимогам процесуального закону, щодо висновків експертизи, які виготовлені на замовлення сторони у справі.
Суд звертає увагу, що представником відповідачки, не спростовано висновків, викладених у висновку експерта, наданого позивачем. Судом роз`яснено сторонам право заявити про проведення повторної чи додаткової експертизи у справі. Відповідачкою до суду не подано відповідного висновку експерта з питань визначення вартості відновлювального ремонту. Представник відповідачки відмовився від проведення додаткової чи повторної експертизи.
Відтак наданий позивачем висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі. А тому суд відхиляє аргументи представника відповідачки щодо розбіжностей у вартості відновлювального ремонту, зазначеного у висновку експерта від 07.11.2022 та звіті про оцінку вартості майна від 23.10.2022.
Звіт про оцінку автомобіля, долучений представником відповідачки не відповідає вимогам закону для експертного висновку, що виготовлений на замовлення сторони. Такий висновок не виготовлявся для подання до суду та оцінювач ОСОБА_6 не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України А тому суд вважає звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1020/22 від 23.10.2022 року неналежним доказом у цій справі.
Суд також відхиляє доводи представника відповідачки про необхідність залучення у справі ОСОБА_7 , яка 21.01.2024 придбала автомобіль HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_2 в позивача, в якості третьої особи, оскільки ДТП відбулось 01.10.2022 і факт продажу автомобіля не має значення для вирішення спору по суті, так як на момент ДТП власником автомобіля HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_2 був позивач ОСОБА_1 і саме він має право на відшкодування шкоди, внаслідок ДТП.
З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що для відшкодування шкоди ОСОБА_1 наявні правові підстави, ДТП відбулася з вини ОСОБА_3 внаслідок порушення нею Правил дорожнього руху:рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не дала дорогу автомобілю Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, та здійснила з ним зіткнення, що встановлено постановою Франківського районного суду міста Львова від 17.11.2023 року справа №465/7800/22, яка набрала законної сили, МТСБУ сплатив власнику транспортного засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2  страхове відшкодування в сумі 160000 грн, що підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 28.12.2023 року про зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , вартість майнового збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 , як із винної особи, на користь позивача ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування зносу та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 390559,17 грн (550559,17 грн - 160000,00 грн = 390559,17 грн.), а тому позов необхідно задовольнити в повному обсязі.
У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
П. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України зазначено, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з ч. 6 статті 106 ЦПК України експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Ч. 5 вказаної статті передбачає, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Відповідно до договору про надання експертних послуг № 22266 від 19.10.2022 та акту наданих послуг від 07.11.2022, що позивач ОСОБА_1 поніс витрати за складення висновку експерта №22266 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 07.11.2022 в сумі 4000, 00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 3905,59 грн та витрати пов`язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 4000 грн.
Керуючись ст.ст.4,10, 12, 13, 76-81, 158, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану ДТП, в сумі 390559 (триста дев`яносто тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 17 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 4000 (чотири тисяч гривень) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 3905,59 гривень.
Рішення суду може оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса листування: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .
Повне рішення складено 15.07.2026.

Суддя        Мигаль Г.П.