Справа № 750/5704/26
Провадження № 2-а/750/97/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року      м. Чернігів 

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі судді Сапона А.В., при секретарі Потапенко Н.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Люблінського Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

 
В травні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7055813, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.04.2026 року в місті Чернігів інспектором Управління патрульної поліціі в Чернігівській області було виписано постанову про адміністративне правопорушення ЕНА № 7055813. Причиною була названа «відсутність у водія поліса обов`язкового страхування». Разом з тим, як зазначає позивач, в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко вказано, що контроль за наявністю договорів автострахування здійснюється підрозділами Нацполіції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП. Інших підстав складення протоколу про відсутність полісу автоцивілки у поліції немає. Виходячи з зазначеного, непред`явлення при перевірці полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за відсутності факту порушення водієм Правил дорожнього руху не є підставою для складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Позивач вказує, що під час перевірки наявності полісу інспектор не інкримінував йому жодних аргументів порушень Правил дорожнього руху.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що 20.04.2026 року о 08 год. 49 хв. в м. Чернігові по проспекту Миру, 15, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 не маючи чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ) ПДР. Представник відповідача звертає увагу, що з 01 січня 2025 року набув чинності новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024, згідно якого на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. За доводами представника відповідача під час несення служби та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, поліцейські отримавши інформацію, що містить єдина централізована база даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, встановили, що транспортний засіб ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 , експлуатується без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ). У відповідності до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейськими було подано вимогу про зупинку вищезазначеного транспортного засобу, під керуванням Позивача, за допомогою увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору. Таким чином, враховуючи вищезазначене, позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ляшиченко Артем Валерійович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання лейтенант поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 1 ст.126 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс відносно гр. ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 7055813 від 20.04.2026 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн. Представник відповідача звертає увагу, що позивачем не оскаржується факт керування транспортним засобом без наявного чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1 ґ) ПДР. Крім того, позивач посилається в позовній заяві на норми законодавства, які вже давно втратили чинність на підставі Закону № 3720-IX від 21.05.2024, який вступив в дію з 01.01.2025. Дійсно, Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV передбачав право перевіряти в учасників дорожнього руху поліс у виняткових випадках, а саме при складання протоколів щодо порушень ПДР та оформленні дорожньо-транспортних пригод. Проте, новий Закон України № 3720-IX від 21.05.2024 (вступив в дію 01.01.2025) значно розширив повноваження поліції, передбачивши обов`язок поліцейських перевіряти наявність полісу ОСЦПВ фактично за будь-яких обставин, зокрема, під час нагляду за дорожнім рухом, оформлення порушень ПДР та ДТП тощо. Крім того, як вбачається із відеозапису, під час патрулювання, в місті Чернігові по пр-ту Миру, 15 нарядом патрульної поліції було виявлено експлуатацію транспортного засобу марки ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 , без чинного полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, відповідно до інформації, що міститься в єдиній централізованій базі даних. Після виявлення вищевказаного транспортного засобу, поліцейськими було подано сигнал про зупинку на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», за допомогою уввімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору та в подальшому висунуто закону вимогу, щодо пред`явлення докуметів зазначених в п. 2.1 а) ПДР. У ході перевірки документів, Позивач особисто підтвердив факт відсутності у нього чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, заявивши наступне: «…страхового полісу нема. Хочу новий зробити, але все ніяк». Відповідно, позивач чітко усвідомлював, що попередній страховий поліс закінчився рік тому, а новий він не оформив, що в свою чергу, свідчить про тривале та умисне нехтування вимогами п. 2.1 «ґ» ПДР та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, позивач просив обмежитися застосуванням до нього попередження, за вчинене правопорушення, зазначаючи, що він найближчим часом оформить поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів. Однак, зазначене не звільняє від відповідальності за правопорушення, яке вже відбулося на момент зупинки транспортного засобу.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги заявленого позову, просив його задовольнити. Позивач пояснив, що дійсно не мав чинного страхового полісу під час його зупинки працівниками патрульної поліції, зазвичай рідко їздить за кермом, і на даний час також його не оформив. Однак, позивач вважає, що у працівників поліції не було підстав для зупинки його транспортного засобу та перевірки документів, оскільки жодних порушень ПДР він не вчиняв.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, підтримавши доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7055813 від 20.04.2026 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП. за те, що 20.04.2026 року о 08 год. 49 хв. в м. Чернігові по проспекту Миру, 15, він, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 не маючи чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ) ПДР.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі – ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 2.4.а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.
2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). 
З 01 січня 2025 року набув чинності новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 7 Закону (Обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності), на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України.
Частиною 2 статті 7 Закону, визначено, що керування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 8 Закону (Єдина централізована база даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) передбачено, що з метою організації накопичення, зберігання інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, обміну такою інформацією, забезпечення отримання потерпілими особами інформації щодо договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також забезпечення контролю за здійсненням обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності МТСБУ забезпечує функціонування Єдиної централізованої бази даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - Єдина централізована база даних).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 вищезгаданого Закону, перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
У відповідності до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейськими було подано вимогу про зупинку вищезазначеного транспортного засобу, під керуванням Позивача, за допомогою увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору.
Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст.126 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Ляшиченко Артем Валерійович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання лейтенант поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 1 ст.126 КУпАП.
Так, судом встановлено, що виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський Ляшиченко А.В., як посадова особа, яка у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 1 ст.126 КУпАП, вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, у результаті розгляду справи, виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 7055813 від 20.04.2026 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 425 грн.
Суд бере до уваги, що в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно не мав чинного страхового полісу під час його зупинки працівниками патрульної поліції, зазвичай рідко їздить за кермом, і на даний час також його не оформив, визнав, що не мав права керувати автомобілем без страхового поліса. 
Згідно ч. 1 ст. 78 КУпАП обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Суд вважає слушними доводи відповідача відносно того, що новий Закон України № 3720-IX від 21.05.2024 (вступив в дію 01.01.2025) значно розширив повноваження поліції, передбачивши обов`язок поліцейських перевіряти наявність полісу ОСЦПВ фактично за будь-яких обставин, зокрема, під час нагляду за дорожнім рухом, оформлення порушень ПДР та ДТП тощо.
Згідно п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (Застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення), поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель ( ч. 2 ст. 40).
Таким чином, дана стаття дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи отримані із відео реєстратора поліцейського.
Як вбачається із відеозапису з п/в № 470591 та відео з автомобільного відео-реєстратора Aspiring, що є технічними засобами за допомогою яких було здійснено відеофіксацію обставин справи, під час патрулювання, в місті Чернігові по пр-ту Миру, 15 нарядом патрульної поліції було виявлено експлуатацію транспортного засобу марки ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 , без чинного полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, відповідно до інформації, що міститься в єдиній централізованій базі даних.
Після виявлення вищевказаного транспортного засобу, поліцейськими було подано сигнал про зупинку на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», за допомогою уввімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору та в подальшому висунуто закону вимогу, щодо пред`явлення докуметів зазначених в п. 2.1 а) ПДР.
У ході перевірки документів, Позивач особисто підтвердив факт відсутності у нього чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, заявивши наступне: «…страхового полісу нема. Хочу новий зробити, але все ніяк».
Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач чітко усвідомлював, що попередній страховий поліс закінчився рік тому, а новий він не оформив, що в свою чергу, свідчить про тривале та умисне нехтування вимогами п. 2.1 «ґ» ПДР та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Крім того, водій перед поїздкою, зобов`язаний перевірити, чи в наявності документи, без яких, відповідно до ПДР, заборонено керувати транспортним засобом. Позивач, отримавши посвідчення водія, взяв на себе зобов`язання дотримуватися Правил дорожнього руху та інших нормативних актів, що регулюють дорожній рух, а також нести відповідальність за їх порушення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
З огляду на викладене суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у інспектора поліції права вимагати пред`явлення водієм відповідного документа для перевірки.
Суд вважає, що доводи позивача про безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності та про порушення його прав відповідачем при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, спростовується належними та допустимими доказами.
Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не наведено обґрунтованих підстав, за яких постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.
Таким чином, зважаючи на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова є правомірною та обґрунтованою. 
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.
Суд враховує, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.В. Сапон