ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року  Справа № 924/905/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Гудак А.В. 
секретар судового засідання Кулай О. 
за участю представників сторін:
від позивача - Баєнко Я.В., Киричук С.В., Гостинський П.В., Шибінський В.Ф.
від відповідача - не з`явився
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість": Костромін Д.Г.
третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі № 924/905/25 (повний текст рішення складено 27 січня 2026 року, суддя Грамчук І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк"
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість"
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
про витребування із чужого незаконного володіння останнього набувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" нерухомого майна, а саме: підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод", загальна площа 1682,2 кв.м., яке складається з: цегляного спального корпусу - літера "А" загальною площею 1480,7 кв.м., камінного овочесховища - літера "В" загальною площею 117,5 кв.м., дерев`яного павільйону - літера "Г" загальною площею 59,7 кв.м., залізного приміщення з профільної сталі (гусятник) - літера "З" загальною площею 24,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Слобідка-Красилівська, вулиця Лисаковського Андрія, будинок 65 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1496595268227)

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" про витребування із чужого незаконного володіння останнього набувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" нерухомого майна, а саме: підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод", загальна площа 1682,2 кв.м., яке складається з: цегляного спального корпусу - літера "А" загальною площею 1480,7 кв.м., камінного овочесховища - літера "В" загальною площею 117,5 кв.м., дерев`яного павільйону - літера "Г" загальною площею 59,7 кв.м., залізного приміщення з профільної сталі (гусятник) - літера "З" загальною площею 24,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Слобідка-Красилівська, вулиця Лисаковського Андрія, будинок 65 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1496595268227).
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року у справі №924/905/25 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість" та у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі №924/905/25 відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" про витребування із чужого незаконного володіння останнього набувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" нерухомого майна.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ "Красилівський агрегатний завод" позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ "Еколенд Парк" нерухомого майна - підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод" загальною площею 1682,2 кв.м - не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено сукупності обставин, необхідних для задоволення віндикаційного позову, зокрема наявності у нього права власності або іншого речового права титульного володільця на спірне майно, факту вибуття цього майна з його володіння, а також перебування майна в натурі саме у незаконному володінні відповідача. Суд також врахував, що результати аукціону з продажу державного майна не визнані недійсними в установленому законом порядку, а договори купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року та дарування від 28 лютого 2018 року на момент ухвалення рішення є чинними. У зв`язку з відсутністю доведеного порушеного права позивача місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову, відмовив у застосуванні позовної давності та скасував заходи забезпечення позову у справі №924/905/25.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі №924/905/25, визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неповного з`ясування обставин справи, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам та з неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, місцевий господарський суд помилково відмовив у задоволенні позову, не врахувавши, що спірне майно вибуло з володіння ДП "Красилівський агрегатний завод" поза його волею та внаслідок протиправних дій осіб, пов`язаних із проведенням аукціону та подальшим оформленням прав на це майно. 
Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення висновок про те, що результати аукціону, договір купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року та договори дарування від 28 лютого 2018 року не були визнані недійсними в установленому законом порядку. Позивач вважає, що у спірних правовідносинах ефективним способом захисту є саме витребування майна від останнього набувача, а не оспорення кожного попереднього правочину в ланцюгу відчуження, оскільки задоволення віндикаційного позову саме по собі є підставою для поновлення запису про право власності за належним власником. 
Скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду щодо можливості витребування майна від останнього набувача незалежно від кількості попередніх відчужень такого майна та без необхідності заявлення окремих вимог про визнання незаконними чи недійсними рішень, записів про державну реєстрацію, договорів або інших правочинів щодо спірного майна. На думку апелянта, місцевий господарський суд неправильно застосував зазначені правові підходи і фактично поставив задоволення віндикаційного позову в залежність від попереднього оспорення результатів аукціону та договорів. 
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував обставини проведення аукціону 17 листопада 2011 року, на якому спірне майно було відчужено на користь ФОП Пилипенка О.М. Позивач стверджує, що учасниками аукціону були ТОВ "Гайдучина" та ФОП Пилипенко О.М., які, на думку скаржника, були пов`язаними особами, а тому торги не мали ознак реальної конкуренції. У зв`язку з цим апелянт посилається на порушення вимог законодавства про захист економічної конкуренції, антиконкурентні узгоджені дії учасників торгів та спотворення результатів аукціону. 
Також у скарзі зазначено, що Королюк П.В., будучи директором ДП "Красилівський агрегатний завод", на думку позивача, діяв у власних інтересах та в інтересах пов`язаних з ним осіб, сприяв відчуженню майна за заниженою ціною, а в подальшому приховував обставини такого відчуження. Апелянт звертає увагу на те, що після продажу частини майна інші об`єкти підсобного господарства були списані, зокрема котельня, артсвердловина, огорожа, пасіка та будівля для бджіл, що, на переконання позивача, додатково свідчить про спрямованість дій колишнього керівника на виведення майна з державної власності. 
Позивач також вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки подальшим діям ОСОБА_2 та пов`язаних із ним осіб, зокрема щодо оформлення договорів дарування від 28 лютого 2018 року, договору про поділ у натурі від 24 січня 2020 року, припинення права постійного користування земельною ділянкою та подальшої передачі спірного майна до статутного капіталу ТОВ "Еколенд Парк". На думку апелянта, сукупність цих дій підтверджує послідовне виведення спірного майна з володіння підприємства та подальше формальне переоформлення прав на нього на пов`язаних осіб. 
Окремо апелянт наголошує, що ТОВ "Красилівський агрегатний завод" є правонаступником ДП "Красилівський агрегатний завод", а тому має право на звернення до суду з вимогою про витребування спірного майна. Позивач не погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність його права на майно та зазначає, що суд не врахував правовий зв`язок між державним підприємством, з балансу якого вибуло майно, і створеним у подальшому товариством. 
Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту перебування майна у відповідача. Позивач зазначає, що матеріали справи містять належні, допустимі та достовірні докази перебування спірного майна у володінні ТОВ "Еколенд Парк", зокрема інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 липня 2025 року №436474933, відповідно до якої право власності на спірний об`єкт зареєстровано саме за відповідачем. На думку апелянта, за наявності таких реєстраційних відомостей висновок суду першої інстанції про недоведеність наявності майна у відповідача є помилковим. 
Скаржник також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував обставини кримінального провадження №12023240000000485, зареєстрованого 13 вересня 2023 року, у межах якого досліджуються обставини можливого незаконного заволодіння державним майном. Позивач вказує, що постановою слідчого від 03 вересня 2024 року ТОВ "Красилівський агрегатний завод" визнано потерпілою юридичною особою у цьому кримінальному провадженні, що, на думку апелянта, підтверджує наявність обставин, які потребували оцінки судом при вирішенні спору. 
Щодо строку позовної давності позивач зазначає, що місцевий господарський суд мав визнати поважними причини його пропуску. Апелянт стверджує, що обставини відчуження майна, а також документи щодо проведення аукціону та укладення договорів тривалий час приховувалися колишнім керівництвом підприємства. За твердженням скаржника, лише наприкінці 2021 року - на початку 2022 року після виявлення відповідних документів стало можливим встановити фактичні обставини вибуття майна та звернутися до суду за захистом порушеного права. 
Також апелянт вказує, що протягом тривалого часу керівником підприємства залишався ОСОБА_2 , який, на думку позивача, був особисто заінтересований у збереженні наслідків відчуження майна та не мав наміру ініціювати судовий захист інтересів підприємства. У зв`язку з цим скаржник вважає, що пропуск строку позовної давності був зумовлений об`єктивними та поважними причинами, а не бездіяльністю позивача. 
Крім того, позивач не погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та зазначає, що суд не виконав вимог статей 76– 79, 86 ГПК України щодо повного, всебічного й об`єктивного дослідження доказів у їх сукупності. На думку апелянта, суд обмежився формальним посиланням на чинність правочинів та недоведеність окремих обставин, однак не надав належної оцінки доказам, які підтверджують пов`язаність учасників аукціону, заниження вартості майна, подальше списання частини об`єктів, зміну правового режиму майна та його передачу до статутного капіталу відповідача. 

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В.
Листом від 12 лютого 2026 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.
20 лютого 2026 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 лютого 2026 року у справі №924/905/25 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2026 у справі № 924/905/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на "25" березня 2026 р. об 14:30 год.

18 березня 2026 року до суду від представника Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 березня 2026 року у справі №924/905/25 вказану заяву задоволено.

18 березня 2026 року від третьої особи ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу у справі №924/905/25, в якому заявник не погоджується з доводами апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод", вважає їх необґрунтованими та безпідставними.
Заперечуючи проти доводів апелянта щодо ефективності саме вимоги про витребування майна, заявник посилається на те, що позивач не довів факту незаконного позбавлення його володіння спірним майном. У відзиві наголошено, що відчуженню майна передувало прийняття уповноваженими органами відповідних актів і документів, зокрема надання Фондом державного майна України дозволу на проведення аукціону, погодження Міністерством промислової політики України відчуження об`єктів нерухомості, а також обізнаність органу управління державним майном про відповідні операції. Заявник вказує, що правомірне вибуття спірного майна з державної власності шляхом проведення аукціону у встановленому законом порядку спростовує твердження апелянта про незаконність позбавлення позивача спірного майна та, відповідно, про наявність підстав для витребування такого майна з володіння ТОВ "Еколенд Парк".
Також у відзиві зазначено, що позивач не довів наявності у нього права власності або іншого суб`єктивного права титульного володільця на витребуване майно, факту вибуття майна саме з його володіння, а також факту перебування спірного майна в натурі у незаконному володінні відповідача. Заявник посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 02 вересня 2020 року у справі №910/13536/19 щодо необхідності встановлення сукупності умов для застосування статті 387 ЦК України.
Окремо заявник зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 лютого 2007 року власником підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод" було Міністерство промислової політики України. Саме це міністерство, за погодженням із відповідними уповноваженими органами, розпорядилось майном та провело аукціон з продажу приміщень на відкритих торгах. У зв`язку з цим заявник стверджує, що спірне нерухоме майно не належало і не належить позивачу на праві власності.
Щодо тверджень апелянта про ненадання судом першої інстанції належної оцінки доказам, які, на думку позивача, підтверджують корисливі мотиви та протиправні дії ОСОБА_2 , протиправне списання окремих об`єктів, спотворення результатів аукціону та конфлікт інтересів при відчуженні майна, у відзиві зазначено, що всі дії щодо відчуження спірного майна були погоджені з уповноваженими органами. Крім того, заявник вказує, що ОСОБА_2 не мав впливу на відповідні органи державної влади та проведення аукціону, а в період з 11 листопада 2011 року по 17 листопада 2011 року перебував у закордонному відрядженні в Дубаях, що, на думку заявника, спростовує доводи про його вплив на організацію та результати аукціону.
Крім того, заявник заперечує проти доводів апелянта про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності. У відзиві зазначено, що відчуження спірного майна відбулося ще 20 грудня 2011 року, а відомості про операції з нерухомим майном підлягали державній реєстрації та були доступними. Також заявник посилається на документи щодо проведення аукціону, договір купівлі-продажу, видаткову накладну №486М від 23 листопада 2011 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №1247 від 23 листопада 2011 року та податкову накладну №184 від 23 листопада 2011 року як на підтвердження того, що керівництву підприємства було відомо про продаж відповідних об`єктів.
Заявник також звертає увагу на те, що запис про державну реєстрацію права власності першого набувача - ФОП ОСОБА_1 на майно, відчужене за договором купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26 грудня 2011 року. З огляду на це, заявник вважає, що саме з 26 грудня 2011 року почався перебіг позовної давності за вимогами щодо витребування нерухомого майна, а тому позивачем пропущено як загальний трирічний строк позовної давності, так і спеціальний десятирічний строк, визначений частиною восьмою статті 261 ЦК України.

18 березня 2026 року до суду від представника Пилипенко О.М. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
19 березня 2026 року від ТОВ "Еколенд Парк" надійшла заява, в якій заявник просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Господарським судом Хмельницької області.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 березня 2026 року у справі №924/905/25 вказану заяву задоволено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Хмельницької області.

19 березня 2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Красилівський агрегатний завод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі №924/905/25. У відзиві відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду і власного тлумачення норм матеріального права.
Відповідач вказує, що апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, визнати поважними причини пропуску позовної давності та задовольнити позов. Разом з тим, на думку ТОВ "Еколенд Парк", позивач не довів наявності у нього права власності на спірне майно, факту вибуття такого майна з його володіння, а також перебування індивідуально визначеного майна саме у відповідача на момент розгляду справи, що виключає можливість застосування статей 387, 388 ЦК України.
У відзиві зазначено, що за договором купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, посвідченим нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Грибчиком А.М. та зареєстрованим у реєстрі за №4238, ДП "Красилівський агрегатний завод" відчужило на користь ФОП Пилипенка О.М. 76/100 частини підсобного господарства, а відповідний запис про реєстрацію права власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26 грудня 2011 року. Відповідач наголошує, що результати аукціону, договір купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року та договори дарування від 28 лютого 2018 року є чинними та в установленому порядку не оспорені.
ТОВ "Еколенд Парк" також заперечує доводи апелянта про вибуття майна поза волею підприємства та зловживання службовим становищем директором ОСОБА_2 . Відповідач зазначає, що відчуження майна відбулося не на підставі одноосібного рішення директора, а після погодження з Фондом державного майна України та Міністерством промислової політики України, проведення відкритого аукціону і укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, тому таке вибуття не може вважатися таким, що відбулося поза волею власника.
Щодо строку позовної давності відповідач зазначає, що інформація про відчуження майна була публічно доступною з моменту державної реєстрації права власності - 26 грудня 2011 року, а відповідач та треті особи протягом майже 14 років відкрито й безперервно використовували спірне майно. Крім того, ТОВ "Еколенд Парк" вказує, що нинішній директор позивача ОСОБА_5 обіймав посаду директора ДП "Красилівський агрегатний завод" ще у 2016 році, а тому позивач об`єктивно міг і повинен був дізнатися про вибуття майна значно раніше звернення з позовом.

20 березня 2026 року від Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" надійшли письмові пояснення у справі №924/905/25. У поданих поясненнях третя особа зазначає, що підтримує апеляційну скаргу ТОВ "Красилівський агрегатний завод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року та вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими і такими, що не відповідають обставинам справи.
У поясненнях зазначено, що позивачем до позовної заяви було додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка №436474933 від 23 липня 2025 року, з якої, на думку АТ "УОП", вбачається перебування спірного нерухомого майна у власності відповідача. У зв`язку з цим третя особа вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність факту наявності спірного майна у володінні ТОВ "Еколенд Парк".
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що результати аукціону та правочини відчуження не визнані недійсними, АТ "УОП" посилається на практику Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої власник може витребувати належне йому майно від останнього набувача незалежно від кількості попередніх відчужень, без заявлення вимог про визнання незаконними чи недійсними рішень, записів про державну реєстрацію, договорів або інших правочинів щодо спірного майна. На думку третьої особи, належним способом захисту у такому випадку є саме віндикаційний позов.
Також АТ "УОП" зазначає, що позивач у позові наводив обставини вибуття спірного майна з його власності внаслідок антиконкурентних узгоджених дій між учасниками аукціону, який відбувся 17 листопада 2011 року. Крім того, третя особа посилається на кримінальне провадження №12023240000000485 від 13 вересня 2023 року, у межах якого постановою слідчого ГУНП в Хмельницькій області від 03 вересня 2024 року ТОВ "Красилівський агрегатний завод" визнано потерпілою юридичною особою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.
З огляду на викладене АТ "УОП" вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного та всебічного з`ясування обставин справи, без належної оцінки аргументів учасників справи та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права. У прохальній частині пояснень АТ "УОП" просить долучити ці пояснення до матеріалів справи №924/905/25 та врахувати їх при прийнятті судового рішення у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 березня 2026 року у справі №924/905/25 розгляд апеляційної скарги відкладено на 23 квітня 2026 року о 15:00 год.
У зв`язку із відпусткою головуючої судді Олексюк Г.Є. судове засідання у справі №924/905/25 призначене на 23 квітня 2026 року о 15:00 год. не відбулося.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 квітня 2026 року у справі №924/905/25 розгляд апеляційної скарги призначено на 13 травня 2026 р. об 15:00 год.
З метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, пункту 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Олексюк Г.Є., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №924/905/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2026 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 травня 2026 року у справі №924/905/25 вказану справу прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів. Задоволено заяву представника ОСОБА_1 - Клюки В.Ф. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференціїпро у справі №924/905/25. Доручено Господарському суду Хмельницької області проведення судового засідання у справі №924/905/25 в режимі відеоконференції.

11 травня 2026 року через систему "Електронний суд" ЄСІТС від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" - Баєнка Ярослава Володимировича надійшла заява про участь у судовому засіданні у справі №924/905/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 травня 2026 року у справі №924/905/25 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У зв`язку із перебуванням у відпустці головуючої судді Бучинської Г.Б. судове засідання у справі №924/905/25 13 травня 2026 року не відбулось.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 травня 2026 року у справі №924/905/25 розгляд апеляційної скарги призначено на 28 травня 2026 р. об 14:15 год.

25 травня 2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" через представника Баєнка Ярослава Володимировича надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги. У поданих поясненнях апелянт підтримує доводи апеляційної скарги та вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволенню. 
У додаткових поясненнях позивач зазначає, що спірне нерухоме майно - підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод" загальною площею 1682,2 кв. м, реєстраційний номер 1496595268227, розташоване у с. Слобідка-Красилівська, - на момент проведення аукціону 17 листопада 2011 року належало до майна стратегічно значущого державного підприємства, яке входило до складу Державного концерну "Укроборонпром" та підпадало під спеціальний правовий режим управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.
Апелянт наголошує, що відповідно до Статуту ДП "Красилівський агрегатний завод" підприємство мало ознаки підприємства оборонно-промислового комплексу, а спірне підсобне господарство, з огляду на єдину реєстрацію дев`яти будівель, утворювало цілісний майновий комплекс структурного підрозділу. У зв`язку з цим позивач вважає, що відчуження такого майна вимагало попередньої згоди належного суб`єкта управління та здійснення виключно на конкурентних засадах, чого, на думку апелянта, дотримано не було.
Позивач також стверджує, що на дату проведення аукціону ДП "Красилівський агрегатний завод" як учасник Концерну "Укроборонпром" вже не перебувало в управлінні органів виконавчої влади, а тому Міністерство промислової політики України не було належним суб`єктом управління та не мало повноважень видавати наказ №289 від 18 жовтня 2011 року про погодження відчуження майна. Крім того, апелянт посилається на відсутність рішення Концерну "Укроборонпром" як належного суб`єкта управління, рішення Кабінету Міністрів України як колегіального органу та рішення трудового колективу.
Окремо ТОВ "Красилівський агрегатний завод" зазначає, що посилання на погодження Першого віце-прем`єр-міністра України не може підтверджувати законність відчуження спірного майна, оскільки таке погодження, на думку апелянта, не замінює рішення Кабінету Міністрів України як колегіального органу та не усуває відсутності волевиявлення належного суб`єкта управління майном. З огляду на це позивач вважає, що майно вибуло з володіння власника - держави Україна - поза її волею у розумінні пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України. 
Також у додаткових поясненнях апелянт посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 квітня 2024 року у справі №917/1212/21, та зазначає, що зміна форми власності спірного майна з державної на приватну юридично не відбулася, оскільки Кабінет Міністрів України не приймав рішення про зміну правового режиму такого майна. На думку позивача, витребування майна від кінцевого набувача можливе без обов`язкового попереднього оспорювання кожного проміжного правочину. 
Крім того, апелянт вказує, що триланковий ланцюг договорів дарування від 28 лютого 2018 року між пов`язаними особами має ознаки зловживання правом, фіктивності або удаваності правочинів, а Закон України №4292-ІХ від 12 березня 2025 року щодо посилення захисту прав добросовісного набувача до спірних правовідносин не застосовується. Також позивач зазначає, що позов подано в межах позовної давності, оскільки про дефекти процедури відчуження майна він фактично дізнався лише після внутрішньої перевірки, ініційованої у зв`язку з кримінальним провадженням №12023240000000485 від 13 вересня 2023 року. 
Апелянт вважає, що витребування спірного майна на користь держави є пропорційним втручанням у право відповідача на мирне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підтвердження цього позивач посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 квітня 2024 року у справі №917/1212/21, а також на практику Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 травня 2026 року у справі №924/905/25 оголошено перерву в судовому засіданні до 11 червня 2026 року об 15:30 год. Доручено Господарському суду Хмельницької області проведення судового засідання 11 червня 2026 року об 15:30 год у справі №924/905/25 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 червня 2026 року у справі №924/905/25 оголошено перерву в судовому засіданні до 22 червня 2026 року об 11:30 год. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" належним чином засвідчені копії доказів на підтвердження правового титулу, на якому спірне нерухоме майно перебувало у позивача та/або його правопопередника - ДП "Красилівський агрегатний завод", зокрема документів про закріплення цього майна на праві господарського відання чи іншому речовому праві, а також документів, що підтверджують перехід відповідного правового титулу до позивача внаслідок перетворення державного підприємства. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" надати письмові пояснення щодо порушеного права, на захист якого пред`явлено позов, зокрема зазначити, чи вважає позивач себе власником спірного нерухомого майна, суб`єктом права господарського відання або носієм іншого речового права, а також обґрунтувати перехід до нього відповідного права або права на його судовий захист у порядку правонаступництва після ДП "Красилівський агрегатний завод". Витребувано в Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" належним чином засвідчені копії актів приймання-передачі та інших документів, на підставі яких майно ДП "Красилівський агрегатний завод" було передано до сфери управління Державного концерну "Укроборонпром".

15 червня 2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" надійшли додаткові пояснення у справі, подані на виконання ухвали суду від 11 червня 2026 року.
У зазначених поясненнях позивач вказує, що наказом Державного концерну "Укроборонпром" від 19 січня 2023 року №20 "Про створення товариства з обмеженою відповідальністю" створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" шляхом перетворення Державного підприємства "Красилівський агрегатний завод" з тим самим кодом ЄДРПОУ 14307831.
Позивач зазначає, що цим наказом затверджено акт приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства та Статут Товариства, передано у власність ТОВ "Красилівський агрегатний завод" як вклад до його статутного капіталу майно ДП "Красилівський агрегатний завод" згідно з додатком 1 до акта приймання-передачі, а також установлено, що Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків ДП "Красилівський агрегатний завод" з урахуванням особливостей правового статусу майна, переданого до статутного капіталу Товариства.
Крім того, позивач посилається на те, що статутний капітал ТОВ "Красилівський агрегатний завод" сформований за рахунок майна ДП "Красилівський агрегатний завод", а відповідно до акта приймання-передачі майна до статутного капіталу майно державного підприємства передано позивачу у власність. Одночасно позивач зазначає, що на праві господарського відання за ТОВ "Красилівський агрегатний завод" жодне майно не закріплювалося.
З огляду на викладене, позивач вважає себе власником спірного нерухомого майна та зазначає, що право на судовий захист цього майна перейшло до нього в порядку правонаступництва відповідно до наказу Державного концерну "Укроборонпром" від 19 січня 2023 року №20.
На підтвердження наведених обставин позивачем додано копію наказу Державного концерну "Укроборонпром" від 19 січня 2023 року №20, копію акта приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Красилівський агрегатний завод" з додатками, копію Статуту Товариства, копію виписки з Єдиного державного реєстру та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

22 червня 2026 року від Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" надійшли письмові пояснення на виконання ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 червня 2026 року.
У зазначених поясненнях третя особа повідомила, що 02 червня 2026 року в семиповерховій будівлі за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, у якій розташовувалось товариство, виникла пожежа внаслідок збройної агресії російської федерації.
У зв`язку з цим третя особа повідомила про відсутність наразі можливості достеменно встановити, чи були витребувані судом документи знищені внаслідок пожежі, чи вони перебувають серед архівних матеріалів, які були евакуйовані та збережені під час ліквідації її наслідків, оскільки інвентаризація триває, а перелік знищеного майна на дату подання пояснень остаточно не сформований.
На підтвердження наведених обставин АТ "Українська оборонна промисловість" додало копію акта про пожежу від 02 червня 2026 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 червня 2026 року у справі №924/905/25 оголошено перерву в судовому засіданні до 20 липня 2026 року об 15:00 год.

20 липня 2026 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" Романенка А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Обґрунтовуючи клопотання, представник заявника зазначає, що у зв`язку з необхідністю термінового виїзду до іншого клієнта для надання невідкладної правничої допомоги, зумовленої обставинами, які виникли раптово та не могли бути передбачені заздалегідь, він позбавлений можливості прибути в судове засідання. Посилаючись на необхідність особистої участі представника для повного та всебічного захисту інтересів довірителя, заявник просить відкласти розгляд справи на іншу дату.
Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Заявником не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, зокрема необхідності саме 20 липня 2026 року термінового виїзду представника до іншого клієнта, характеру та невідкладності правничої допомоги, яку необхідно було надати, а також неможливості завчасно повідомити суд про відповідні обставини чи забезпечити представництво інтересів товариства іншим представником.
Саме лише посилання представника на необхідність виконання професійних обов`язків перед іншим клієнтом без наведення конкретних обставин та подання належних доказів не свідчить про наявність об`єктивних і непереборних причин, які унеможливлюють розгляд справи у призначеному судовому засіданні.
Крім того, юридична особа не обмежена у праві уповноважити на представництво своїх інтересів іншого представника, а зайнятість одного з представників в інших справах сама собою не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Колегія суддів також враховує, що відкладення розгляду справи є правом суду та допускається за наявності обставин, які об`єктивно перешкоджають розгляду справи у відповідному судовому засіданні, а не виключно у зв`язку з поданням учасником справи відповідного клопотання.
З огляду на відсутність належного підтвердження поважності причин неявки представника та обставин, які унеможливлювали б розгляд справи без його особистої участі, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання представника ТОВ "Еколенд Парк" Романенка А.В. про відкладення розгляду справи.
При цьому судом враховується, що до судового засідання, яке призначено на 20.07.2026, сторонами надавалися пояснення щодо обставин справи, вимог та заперечень на позов та апеляційну скаргу та досліджувалися докази. Перерва у розгляді апеляційної скарги оголошувалася у зв`язку з клопотанням позивача про заслуховування звукозапису виступу Королюка П.В. в судовому засіданні 17.12.2025. А тому заявник клопотання про відкладення скористався правом висловити позицію сторони, яку представляє, та виступити із запереченнями на апеляційну скаргу.
Безпосередньо в судових засіданнях представники позивача Баєнко Я.В., Киричук С.В., Гостинський П.В. та Шибінський В.Ф. повністю підтримали вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" Костромін Д.Г. підтримав правову позицію позивача.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подане ним клопотання про відкладення розгляду справи судом відхилено з наведених вище підстав.
Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, у судове засідання не з`явилися, письмових пояснень щодо апеляційної скарги не подали, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причин неявки суду не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши надану місцевим господарським судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі №924/905/25 - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 лютого 2007 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно з яким об`єктом нерухомого майна є підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод", розташоване за адресою: Хмельницька область, Красилівський район, с. Слобідка-Красилівська, вул. Підлісна, буд. 65. Власником зазначеного майна визначено Міністерство промислової політики України, форма власності - державна, частка - 1/1.
З опису об`єкта, наведеного у свідоцтві, вбачається, що до складу підсобного господарства входили, зокрема, спальний корпус літ. "А" площею 1480,7 кв. м, будівля для бджіл літ. "Б" площею 198,0 кв. м, овочесховище літ. "В" площею 117,5 кв. м, дерев`яний павільйон літ. "Г" площею 52,3 кв. м, хлів літ. "Д" площею 41,4 кв. м, житловий будинок з гаражем літ. "Е" площею 115,3 кв. м, житловий будинок з гаражем літ. "Є" площею 112,8 кв. м, житловий будинок літ. "Ж" площею 52,5 кв. м, а також приміщення із профільної сталі — гусятник літ. "З" площею 24,3 кв. м.
У подальшому, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді директора ДП "Красилівський агрегатний завод", звернувся до Міністерства промислової політики України як органу управління державним майном щодо надання згоди на реалізацію майна, яке обліковувалося на балансі підприємства.
Міністерство промислової політики України листом від 01 серпня 2011 року №9/2-1-1999, адресованим Кабінету Міністрів України, повідомило про розгляд комплекту документів щодо відчуження шести об`єктів нерухомості, які перебували на балансі ДП "Красилівський агрегатний завод", не належали до цілісного майнового комплексу підприємства та щодо яких Міністерством прийнято позитивне рішення про надання згоди на їх відчуження.
У зазначеному листі Міністерство промислової політики України вказало, що вважає за доцільне надати підприємству дозвіл на відчуження шести об`єктів нерухомості, а грошові кошти, які планувалося отримати від продажу майна, мали бути спрямовані на модернізацію виробничої бази підприємства. Також у листі зазначено про відсутність у підприємства заборгованості із виплати заробітної плати та перед бюджетом.
До листа Міністерства промислової політики України від 01 серпня 2011 року №9/2-1-1999 було додано, зокрема, копію листа-звернення ДП "Красилівський агрегатний завод" від 14 грудня 2010 року №06-1255 щодо надання дозволу на відчуження майна, перелік майна, що пропонувалося до відчуження, техніко-економічне обґрунтування доцільності відчуження майна та акт інвентаризації нерухомого майна, яке пропонувалося до відчуження.
Листом Фонду державного майна України від 08 липня 2011 року №10-24-9476, адресованим Міністерству промислової політики України, Фонд державного майна України повідомив про розгляд документів щодо надання погодження на відчуження державного майна та погодив відчуження шляхом продажу виключно на аукціоні шести об`єктів нерухомості, що знаходилися на балансі ДП "Красилівський агрегатний завод" і були розташовані за адресами: с. Слобідка-Красилівська, вул. Підлісна, 65, Красилівського району Хмельницької області та м. Красилів, вул. Правдинська, 1.
У цьому листі визначено початкову вартість продажу відповідних об`єктів нерухомості без урахування ПДВ, зокрема: будівлі спального корпусу літ. "А" — 293 250 грн, будівлі для бджіл літ. "Б" — 24 300 грн, овочесховища літ. "В" — 14 720 грн, дерев`яного павільйону літ. "Г" — 5 240 грн, гусятника літ. "З" — 2 830 грн та ангарного складу F-ФМК-15 — 35 060 грн.
Також Фонд державного майна України зазначив, що відчуження майна може бути здійснено за умови відсутності на момент продажу встановлених законодавством обмежень чи заборон щодо його продажу, а суб`єкт господарювання має у встановлений строк подати до Фонду державного майна звіт за результатами відчуження та використання коштів.
За результатами розгляду відповідного звернення наказом Міністерства промислової політики України №289 від 18 жовтня 2011 року надано згоду на реалізацію майна за умови його відчуження через аукціон.
Після отримання вказаних погоджень у "Біржовому кур`єрі" №34 (152) від 25 жовтня 2011 року було опубліковано оголошення товарної біржі "Універсальна товарно-сировинна біржа" про проведення аукціону з продажу державного майна, що обліковувалося на балансі ДП "Красилівський агрегатний завод". В оголошенні зазначено перелік лотів, їх технічні характеристики та початкову вартість продажу з урахуванням ПДВ.
17 листопада 2011 року проведено аукціони з продажу державного майна, що обліковувалося на балансі ДП "Красилівський агрегатний завод". За змістом протоколів №1– 6 проведення аукціону, на продаж виставлялися окремі об`єкти нерухомого майна, зокрема: будівля спального корпусу літ. "А" загальною площею 1480,7 кв. м, будівля для бджіл літ. "Б" загальною площею 198,0 кв. м, овочесховище літ. "В" загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яний павільйон літ. "Г", приміщення з профільної сталі — гусятник літ. "З" загальною площею 24,3 кв. м, а також ангарний склад "F-ФМК-15". Учасниками відповідних аукціонів були ТОВ "Гайдучина" та фізична особа-підприємець Пилипенко Олег Миколайович, переможцем аукціонів визначено ОСОБА_1 
20 грудня 2011 року між ДП "Красилівський агрегатний завод" та ФОП ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Грибчиком А.М. та зареєстрований у реєстрі за №4238.
За умовами цього договору ДП "Красилівський агрегатний завод" передало у власність ОСОБА_1 76/100 частини підсобного господарства вартістю 380216,40 грн, а саме: цегляний спальний корпус літ. "А" загальною площею 1480,7 кв. м, кам`яне овочесховище літ. "В" загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яний павільйон літ. "Г" загальною площею 59,7 кв. м та металеве приміщення із профільної сталі — гусятник літ. "З" загальною площею 24,3 кв. м. 
Після укладення договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року інша частина майна була списана ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними актами списання, а саме: у березні 2012 року - котельні та артсвердловини, 29 січня 2013 року - огорожі і пасіки, у грудні 2014 року - будівлі для бджіл.
25 липня 2012 року ДП "Красилівський агрегатний завод" листом №06-910 направило Фонду державного майна України звіт за результатами відчуження майна згідно з погодженням Фонду державного майна України від 08 липня 2011 року №10-24-9476 та наказом Міністерства промислової політики України від 18 жовтня 2011 року №289.
Зі змісту зазначеного звіту вбачається, що ДП "Красилівський агрегатний завод" відобразило відчуження майна, здійснене через товарну біржу "Універсальна товарно-сировинна біржа", організатором аукціону, на користь ФОП Пилипенка Олега Миколайовича. У звіті зазначено, що за договором купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, зареєстрованим у державному реєстрі за №4238, було відчужено спальний корпус літ. "А", овочесховище літ. "В", дерев`яний павільйон літ. "Г" та гусятник літ. "З", а за окремим договором від 18 липня 2012 року, зареєстрованим у державному реєстрі за №1839, — аграрний склад F-ФМК.
У звіті також наведено відомості про незалежну оцінку майна та фактично отримані від продажу кошти, зокрема щодо спального корпусу літ. "А" - 351 910,00 грн, овочесховища літ. "В" - 17 664,00 грн, дерев`яного павільйону літ. "Г" - 6 916,00 грн, гусятника літ. "З" - 3 735,00 грн, аграрного складу F-ФМК - 42 072,00 грн, всього - 422 287,00 грн.
Крім того, у звіті зазначено, що отримані від продажу кошти використані на придбання матеріалів і комплектуючих для виготовлення гелієвих систем, що відповідало техніко-економічному обґрунтуванню використання коштів від відчуження майна. Звіт підписано директором заводу ОСОБА_2 та головним бухгалтером ОСОБА_6 
28 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір №251, посвідчений приватним нотаріусом Красилівського нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С., відповідно до пункту 1.4 якого подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 домовилися про зміну режиму спільної сумісної власності на режим спільної часткової власності на нерухоме майно. За умовами договору частки у праві власності на предмет договору визначено рівними: ОСОБА_1 належить 38/100 часток, ОСОБА_4 — 38/100 часток.
Відповідно до пункту 1.5 договору №251 від 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_4 38/100 часток у праві власності на підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод". За змістом пункту 1.6 цього договору, внаслідок його укладення ОСОБА_4 набула право особистої приватної власності на 76/100 часток підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод".
У подальшому, 28 лютого 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Красилівського нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. та зареєстрований за №252. За умовами цього договору ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 76/100 часток підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Цього ж дня, 28 лютого 2018 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування, посвідчений тим самим нотаріусом та зареєстрований за №253, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 76/100 часток підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод".
24 січня 2020 року між ОСОБА_3 та Державним концерном "Укроборонпром" укладено договір №133, посвідчений приватним нотаріусом Красилівського нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. За умовами цього договору співвласники здійснили поділ у натурі належного їм об`єкта нерухомого майна - підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод", розташованого за адресою: Хмельницька область, Красилівський район, с. Слобідка-Красилівська, вул. Андрія Лисаковського, 65, попередня назва - вул. Підлісна, 65.
Відповідно до пункту 4 договору №133 від 24 січня 2020 року, за згодою співвласників ОСОБА_3 передано у власність цегляний спальний корпус літ. "А" загальною площею 1480,7 кв. м, кам`яне овочесховище літ. "В" загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яний павільйон літ. "Г" загальною площею 59,7 кв. м та залізне приміщення із профільної сталі - гусятник літ. "З" загальною площею 24,3 кв. м. Згідно з пунктом 5 цього договору виділ об`єктів нерухомого майна в натурі припиняє право спільної часткової власності співвласників на це майно.
24 січня 2020 року ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна.
Листом від 12 березня 2024 року, адресованим директору ТОВ "Красилівський агрегатний завод" Процюку О.Ф., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили, що отримали лист-відповідь від 23 січня 2024 року, зміст якого, на їхню думку, був не зовсім зрозумілим щодо намірів товариства. У цьому листі Королюки зазначили, що під час першої зустрічі 04 січня 2024 року ними було названо ціну 100 000 доларів США, однак з урахуванням незгоди адресата вони переглянули кожен об`єкт і визначили нову договірну ціну - 80 900 доларів США.
Також у листі від 12 березня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що запропонована сума не охоплює всі об`єкти, які перебувають на території бази, та послалися на понесені протягом десяти років витрати на утримання бази у придатному для майбутньої експлуатації стані. З огляду на викладене вони просили директора ТОВ "Красилівський агрегатний завод" прийняти рішення щодо запропонованих умов, одночасно зазначивши, що судові спори, ініційовані товариством, на їхню думку, перспектив не мають.
У відповідь ТОВ "Красилівський агрегатний завод" листом №72-29/499 від 21 березня 2024 року повідомило ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зацікавлене у придбанні відповідного майна виключно з дотриманням вимог чинного законодавства України. Разом з тим товариство зазначило, що запропонована ціна 80 900 доларів США є суб`єктивною та завищеною.
ТОВ "Красилівський агрегатний завод" також наголосило, що питання придбання зазначеного комплексу може розглядатися виключно за наявності оцінки майнового комплексу, проведеної незалежним оцінювачем, який має відповідний дозвіл, з рецензією Фонду державного майна України.
Рішенням п`ятдесят третьої чергової сесії Красилівської міської ради восьмого скликання від 23 січня 2025 року №7 перейменовано вулицю Підлісна в селі Слобідка-Красилівська Хмельницького району Хмельницької області на вулицю Андрія Лисаковського, скорочена назва - вул. А. Лисаковського.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 липня 2025 року №436474933, 11 червня 2025 року право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" на підставі акта приймання-передачі серії та номера 4990, 4991 від 11 червня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Федосєєвою О.О. 
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14 серпня 2025 року №35722975, станом на дату державної реєстрації ТОВ "Еколенд Парк", а саме 10 червня 2025 року, єдиним кінцевим бенефіціарним власником, засновником та керівником цієї юридичної особи був ОСОБА_3 , якому належала частка у статутному капіталі товариства в розмірі 1 000 000 грн, що становило 100% статутного капіталу. 
У подальшому, згідно з актом приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Еколенд Парк" від 11 червня 2025 року, посвідченим приватним нотаріусом Федосєєвою О.О. та зареєстрованим за №4992– 4994, ОСОБА_3 передав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 50% статутного капіталу товариства номінальною вартістю по 500 000 грн кожному. 
Після зазначеного ОСОБА_3 вийшов зі складу кінцевих бенефіціарних власників, засновників та керівників ТОВ "Еколенд Парк", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 05 серпня 2025 року №35663280.
Як встановлено судами, у 2024 році ТОВ "Красилівський агрегатний завод" зверталося до Господарського суду Хмельницької області з позовом у справі №924/1046/24 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними протоколів №1, №3, №4, №5 аукціону з продажу державного майна від 17 листопада 2011 року, договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, договору від 24 січня 2020 року та договору оренди землі від 19 листопада 2021 року. 
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року у справі №924/1046/24 зазначену позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 226 ГПК України. При цьому заява про залишення позову без розгляду була підписана директором ТОВ "Красилівський агрегатний завод" Процюком Олександром Феодосійовичем.
З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2025 року адвокат Киричук С.В., діючи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод", звернувся до Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" з адвокатським запитом, у якому просив надати належним чином засвідчені копії документів щодо відчуження фізичній особі - підприємцю Пилипенку О.М. 76/100 частин підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод" на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Грибчуком А.М. та зареєстрованого в реєстрі за №4238.
Предметом зазначеного договору було нерухоме майно, а саме: цегляний спальний корпус літ. "А" загальною площею 1480,7 кв. м, кам`яне овочесховище літ. "В" загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яний павільйон літ. "І" загальною площею 59,7 кв. м та металеве приміщення з профільної сталі - гусятник літ. "З" загальною площею 24,3 кв. м, розташовані за адресою: Хмельницька область, Красилівський район, с. Слобідка Красилівська, вул. Андрія Лисаковського, 65.
Крім того, адвокат просив повідомити, чи інформував колишній директор ДП "Красилівський агрегатний завод" Королюк П.В. Державний концерн "Укроборонпром" про наявність конфлікту інтересів під час відчуження та придбання зазначеного нерухомого майна.
Листом від 17 жовтня 2025 року №УОП 11.3-9584 Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість" повідомило, що не погоджувало відчуження державного майна, яке було предметом договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, у зв`язку із чим запитувані документи не можуть бути надані. Також товариство зазначило, що від колишнього директора ДП "Красилівський агрегатний завод" Королюка П.В. інформація про конфлікт інтересів під час відчуження-придбання цього майна не надходила.
Враховуючи викладені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з того, що ТОВ "Красилівський агрегатний завод" не доведено сукупності обставин, необхідних для задоволення віндикаційного позову, зокрема наявності у позивача права власності або іншого речового права на спірне майно, факту вибуття цього майна з його володіння, а також перебування майна в натурі у незаконному володінні відповідача. Крім того, суд першої інстанції врахував, що результати аукціону від 17 листопада 2011 року, договір купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року та подальші правочини щодо спірного майна не були визнані недійсними в установленому законом порядку.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Аналогічний за змістом припис закріплено у статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, а особа може бути позбавлена цього права або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Одним із речово-правових способів захисту права власності є витребування майна з чужого незаконного володіння.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
За своєю правовою природою позов про витребування майна з чужого незаконного володіння є віндикаційним і спрямований на відновлення володіння індивідуально визначеним майном особою, яка є власником, іншим титульним володільцем або правонаступником особи, право чи охоронюваний законом інтерес якої порушено незаконним вибуттям такого майна.
Віндикаційний позов застосовується у випадку, коли власник або інший уповноважений суб`єкт позбавлений володіння майном, а це майно перебуває у володінні іншої особи без належної правової підстави. Предметом такого позову є не визнання права власності як такого і не оспорення всього ланцюга правочинів щодо майна, а повернення індивідуально визначеної речі у володіння особи, яка довела наявність у неї відповідного речового права або права на його судовий захист.
У спорах щодо нерухомого майна володіння нерухомістю пов`язується не лише з фактичним фізичним контролем над об`єктом, а й з державною реєстрацією речового права на таке майно за відповідною особою. Тому у випадку державної реєстрації права власності на спірний об`єкт за останнім набувачем саме він є належним відповідачем за вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Отже, для вирішення віндикаційної вимоги суд має встановити: правовий статус спірного майна; наявність у позивача права власності, іншого речового права або права на судовий захист щодо такого майна; індивідуальну визначеність майна; факт його вибуття з володіння власника або особи, якій майно було передане у володіння; наявність майна в натурі; перебування майна у володінні відповідача; а також наявність чи відсутність у відповідача належної правової підстави для володіння ним.
У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №910/13536/19 зазначено, що для застосування передбаченого статтею 387 Цивільного кодексу України механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення у сукупності таких обставин: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подання позову та ухвалення рішення; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; неможливість власника чи титульного володільця здійснювати володіння цим майном у зв`язку з тим, що відповідач фактично утримує його у себе; відсутність між сторонами договірних відносин щодо спірного майна, оскільки у протилежному випадку підлягають застосуванню зобов`язально-правові способи захисту.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Красилівський агрегатний завод" звернулося з вимогою про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ "Еколенд Парк" нерухомого майна, а саме підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод" загальною площею 1682,2 кв. м, яке складається з цегляного спального корпусу літ. "А" загальною площею 1480,7 кв. м, кам`яного овочесховища літ. "В" загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яного павільйону літ. "Г" загальною площею 59,7 кв. м та залізного приміщення з профільної сталі - гусятника літ. "З" загальною площею 24,3 кв. м.
Спірне майно розташоване за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Слобідка-Красилівська, вул. Лисаковського Андрія, буд. 65, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1496595268227.
Обґрунтовуючи позов, ТОВ "Красилівський агрегатний завод" посилається на те, що спірне майно мало режим державної власності, перебувало у майновій сфері ДП "Красилівський агрегатний завод" та вибуло з володіння державного підприємства поза належною волею власника державного майна внаслідок відчуження за результатами аукціону 2011 року та подальшого ланцюга правочинів, а останнім набувачем такого майна є ТОВ "Еколенд Парк".
Водночас відповідач і треті особи на стороні відповідача заперечують проти позову, посилаючись, зокрема, на правомірність первісного відчуження майна, чинність договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, подальших договорів дарування від 28 лютого 2018 року, договору про поділ майна від 24 січня 2020 року, а також на недоведеність позивачем належності йому речового права на спірне майно.
З огляду на наведене першочерговому встановленню у цій справі підлягає правовий режим спірного майна на момент його первісного відчуження у 2011 році, а також наявність чи відсутність належного волевиявлення власника державного майна на його вибуття з державної власності.
Враховуючи, що спірні правовідносини щодо первісного відчуження майна виникли у 2011 році, колегія суддів застосовує норми матеріального права у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, зокрема на момент проведення аукціону 17 листопада 2011 року та укладення договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року.
Згідно зі статтею 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідні органи державної влади.
Положеннями частини 1 статті 22 Господарського кодексу України, у редакції, чинній на момент відчуження спірного майна у 2011 році, встановлено, що держава здійснює управління державним сектором економіки відповідно до засад внутрішньої і зовнішньої політики.
За змістом частини 2 статті 22 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.
Частина 3 статті 22 Господарського кодексу України визначає, що повноваження суб`єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб`єктів господарювання визначаються законом.
За приписами частини 5 статті 22 Господарського кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.
Частиною 7 статті 22 Господарського кодексу України передбачено, що держава застосовує до суб`єктів господарювання у державному секторі економіки всі засоби державного регулювання господарської діяльності, передбачені цим Кодексом, враховуючи особливості правового статусу таких суб`єктів.
Згідно з частиною 9 статті 22 Господарського кодексу України органам управління, які здійснюють організаційно-господарські повноваження стосовно суб`єктів господарювання державного сектора економіки, забороняється делегувати іншим суб`єктам повноваження щодо розпорядження державною власністю і повноваження щодо управління діяльністю суб`єктів господарювання, крім випадків, прямо передбачених законом.
Із наведених норм убачається, що державне майно, закріплене за суб`єктом господарювання державного сектора економіки, має спеціальний правовий режим. Такий суб`єкт не є власником державного майна у повному приватноправовому розумінні, а здійснює щодо нього майнові правомочності в межах правового титулу, визначеного законом, статутом та рішеннями уповноваженого суб`єкта управління.
Положеннями частини 2 статті 145 Господарського кодексу України, у редакції, чинній на момент відчуження спірного майна у 2011 році, передбачено, що зміна правового режиму майна суб`єкта господарювання здійснюється за рішенням власника у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.
Частина 3 статті 145 Господарського кодексу України встановлює, що правовий режим майна суб`єкта господарювання, заснованого на державній власності, може бути змінено шляхом приватизації майна державного підприємства відповідно до закону.
Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на державне майно у разі його приватизації у порядку, встановленому законом.
Отже, зміна форми державної власності на приватну не може відбуватися автоматично, лише внаслідок оформлення правочину, проведення торгів, складення акта приймання-передачі чи державної реєстрації права за приватною особою. Для правомірного вибуття державного майна з державної власності необхідними є належне рішення власника або уповноваженого ним суб`єкта в межах визначених законом повноважень та дотримання процедури, передбаченої спеціальним законодавством.
Згідно зі статтею 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 червня 2007 року №803, у редакції, чинній на момент відчуження спірного майна, відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законами.
Відчуження нерухомого майна, а також іншого визначеного цим Порядком майна, здійснюється за умови додаткового погодження з Фондом державного майна України.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що погодження Фонду державного майна України має додатковий характер і саме по собі не замінює рішення власника державного майна або належного суб`єкта управління майном. Так само наказ міністерства чи іншого органу може бути належною правовою підставою для відчуження державного майна лише за умови, що такий орган на момент прийняття відповідного рішення був уповноваженим суб`єктом управління цим майном та діяв у межах наданих законом повноважень.
Колегія суддів враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 квітня 2024 року у справі №917/1212/21, за якими державне майно, передане суб`єкту господарювання державного сектора економіки, зберігає режим державної власності до моменту правомірної зміни цього режиму у спосіб, передбачений законом.
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що передання державного майна до майнової сфери суб`єкта господарювання державного сектора, у тому числі у зв`язку зі зміною організаційно-правової форми такого суб`єкта, не є самостійною підставою для зміни державної форми власності. До моменту завершення встановленої законом процедури приватизації або іншої передбаченої законом процедури зміни правового режиму майна таке майно залишається державною власністю.
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що за відсутності рішення Кабінету Міністрів України як власника державного майна про зміну правового режиму такого майна зміна форми власності з державної на приватну не відбувається.
Отже, якщо державне майно вибуло з володіння суб`єкта державного сектора економіки без належного волевиявлення власника державного майна або без рішення компетентного суб`єкта управління у межах його повноважень, таке вибуття не може вважатися правомірною зміною форми власності. Подальше оформлення права приватної власності за іншими особами не усуває первісного дефекту вибуття майна та не створює у набувачів більшого обсягу прав, ніж мав відчужувач.
Застосовуючи наведені правові висновки до спірних правовідносин, колегія суддів виходить з того, що спірне нерухоме майно, а саме підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод" на момент його відчуження у 2011 році мало режим державної власності та перебувало у майновій сфері державного підприємства.
Тому правомірність вибуття цього майна з державної власності залежить не лише від формального існування аукціону, протоколів торгів, договору купівлі-продажу та державної реєстрації права за першим набувачем, а насамперед від наявності належного волевиявлення власника державного майна або компетентного суб`єкта управління, уповноваженого законом приймати рішення щодо його відчуження.
З дослідженого колегією суддів вбачається, що матеріали справи не містять рішення Кабінету Міністрів України як власника державного майна про зміну правового режиму спірного майна, про його приватизацію або про вибуття з державної власності.
Наявні у справі документи свідчать, що питання відчуження спірного майна попередньо розглядалося Фондом державного майна України та Міністерством промислової політики України. Зокрема, листом від 08 липня 2011 року №10-24-9476 Фонд державного майна України погодив відчуження шляхом продажу на аукціоні шести об`єктів нерухомості, що перебували на балансі ДП "Красилівський агрегатний завод", а наказом Міністерства промислової політики України від 18 жовтня 2011 року №289 надано згоду на реалізацію зазначеного майна через аукціон.
Разом із тим, оцінюючи правове значення вказаних документів, колегія суддів враховує особливий статус ДП "Красилівський агрегатний завод" на час відчуження спірного майна.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2004 року №1734 ДП "Красилівський агрегатний завод" включено до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1221 "Про утворення Державного концерну "Укроборонпром", з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №374, ДП "Красилівський агрегатний завод" було включено до складу учасників Державного концерну "Укроборонпром". Отже, на дату проведення аукціону 17 листопада 2011 року підприємство входило до складу зазначеного Концерну.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України від 16 червня 2011 року "Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі", який набрав чинності 09 липня 2011 року, учасники Державного концерну "Укроборонпром" не перебувають в управлінні органів виконавчої влади.
Таким чином, на час видання наказу від 18 жовтня 2011 року №289 та проведення аукціону 17 листопада 2011 року ДП "Красилівський агрегатний завод" не перебувало в управлінні Міністерства промислової політики України. Відповідно, зазначене Міністерство не було належним суб`єктом управління підприємством та не мало передбачених законом повноважень вирішувати питання щодо відчуження закріпленого за ним державного майна.
Зазначений висновок узгоджується також із положеннями пункту 7.7 Статуту ДП "Красилівський агрегатний завод", відповідно до якого повноваження директора щодо розпорядження майном підприємства були обумовлені дотриманням вимог чинного законодавства України. Отже, з моменту набрання чинності Законом №3531-VI директор підприємства міг вчиняти дії щодо розпорядження майном виключно в межах установленого цим Законом спеціального правового режиму та за наявності рішення належного суб`єкта управління.
Проте матеріали справи не містять рішення уповноваженого органу Державного концерну "Укроборонпром" про надання згоди на відчуження спірного майна. За відсутності такого рішення наказ Міністерства промислової політики України від 18 жовтня 2011 року №289 та вчинені на його підставі дії директора підприємства не підтверджують наявності належного волевиявлення уповноваженого суб`єкта управління державним майном.
Крім того, як убачається з матеріалів справи, Міністерство промислової політики України листом від 01 серпня 2011 року №9/2-1-1999 звернулося до Кабінету Міністрів України та повідомило про прийняте ним позитивне рішення щодо доцільності відчуження відповідних об`єктів нерухомості. Водночас матеріали справи не містять рішення Кабінету Міністрів України як колегіального органу про зміну правового режиму спірного майна, його приватизацію або вибуття з державної власності.
Віза, резолюція чи інше погодження окремої посадової особи Кабінету Міністрів України на матеріалах щодо відчуження майна не є рішенням Кабінету Міністрів України як колегіального органу та не може підміняти належне волевиявлення власника державного майна щодо зміни правового режиму такого майна.
За таких обставин погодження Фонду державного майна України та наказ Міністерства промислової політики України могли свідчити лише про проходження окремих підготовчих етапів процедури відчуження майна, однак не замінювали рішення належного суб`єкта управління - Державного концерну "Укроборонпром", а також належного волевиявлення власника державного майна у випадках, коли таке рішення було необхідним відповідно до закону.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що спірне майно не вибуло з державної власності у встановленому законом порядку, а зміна форми власності з державної на приватну юридично не відбулася. Відповідно, первісне відчуження спірного майна за результатами аукціону 17 листопада 2011 року та договором купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року не створило належної правової підстави для набуття приватної власності на це майно.
З огляду на те, що спірне майно не вибуло з державної власності у встановленому законом порядку, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що відсутність судових рішень про визнання недійсними результатів аукціону від 17 листопада 2011 року, договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року та подальших правочинів щодо спірного майна сама по собі виключає можливість задоволення віндикаційного позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2024 року у справі №917/1212/21 звернула увагу, що власник з дотриманням вимог статей 387, 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до його переходу у володіння останнього набувача.
За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, для витребування майна від останнього набувача не є ефективним та необхідним оспорювання всього ланцюга правочинів, рішень, документів або реєстраційних дій, які передували державній реєстрації права за останнім набувачем. Належним способом захисту у такому випадку є саме вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Такий підхід зумовлений тим, що метою віндикаційного позову є не усунення кожного окремого правового акта чи правочину у ланцюгу переходу майна, а відновлення володіння майном особою, якій належить відповідне речове право або право на його судовий захист. У разі задоволення вимоги про витребування нерухомого майна саме судове рішення про витребування є належною підставою для поновлення речового права на це майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Отже, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій власник передав майно у володіння, поза їхньою волею, то подальші правочини щодо такого майна не усувають первісного дефекту вибуття та не позбавляють власника чи іншого уповноваженого суб`єкта права заявити віндикаційну вимогу до останнього набувача.
У даному спорі позивач не заявляв вимог про визнання недійсними результатів аукціону від 17 листопада 2011 року, договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, договорів дарування від 28 лютого 2018 року, договору про поділ майна від 24 січня 2020 року чи реєстраційних дій щодо спірного майна. Натомість заявлена вимога спрямована на витребування індивідуально визначеного нерухомого майна від останнього набувача, яким є ТОВ "Еколенд Парк".
Такий спосіб захисту відповідає характеру спірних правовідносин, оскільки позивач стверджує про вибуття майна з державної власності поза належною волею власника та про подальше перебування цього майна у зареєстрованій власності останнього набувача.
Тому чинність або неоскарження результатів аукціону, договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року та подальших правочинів не є самостійною підставою для відмови у позові, якщо судом установлено відсутність належного волевиявлення власника державного майна на його вибуття та наявність підстав для витребування майна від останнього набувача.
За таких обставин місцевий господарський суд помилково поставив можливість задоволення віндикаційного позову у залежність від попереднього визнання недійсними результатів аукціону та правочинів щодо спірного майна. Такий висновок не відповідає правовій природі віндикаційного позову та наведеним правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Щодо перебування спірного майна у володінні ТОВ "Еколенд Парк" як останнього набувача колегія суддів зазначає наступне.
У спорах про витребування нерухомого майна володіння таким майном має оцінюватися з урахуванням особливостей правового режиму нерухомості та державної реєстрації речових прав на неї. Якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване за певною особою, саме така особа вважається володільцем цього майна у розумінні статей 387, 388 Цивільного кодексу України, оскільки державна реєстрація речового права на нерухомість створює зовнішнє юридичне підтвердження належності майна відповідній особі та можливості здійснення нею правомочностей власника.
З матеріалів справи вбачається, що після первісного відчуження спірного майна за договором купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року право на це майно у подальшому неодноразово переоформлювалося між фізичними особами.
Так, 28 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір №251, відповідно до якого було змінено режим спільної сумісної власності на режим спільної часткової власності, а ОСОБА_4 набула право особистої приватної власності на 76/100 часток підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод".
Цього ж дня, 28 лютого 2018 року, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 76/100 часток у праві власності на підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод", а ОСОБА_2 , у свою чергу, подарував зазначені 76/100 часток ОСОБА_3 
24 січня 2020 року між ОСОБА_3 та Державним концерном "Укроборонпром" укладено договір про поділ у натурі об`єкта нерухомого майна - підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод", розташованого за адресою: Хмельницька область, Красилівський район, с. Слобідка-Красилівська, вул. Андрія Лисаковського, 65, попередня назва - вул. Підлісна, 65.
За умовами цього договору ОСОБА_3 передано у власність цегляний спальний корпус літ. "А" загальною площею 1480,7 кв. м, кам`яне овочесховище літ. "В" загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яний павільйон літ. "Г" загальною площею 59,7 кв. м та залізне приміщення із профільної сталі - гусятник літ. "З" загальною площею 24,3 кв. м.
24 січня 2020 року ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна.
У подальшому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 липня 2025 року №436474933, 11 червня 2025 року право власності на спірний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" на підставі акта приймання-передачі серії та номера 4990, 4991 від 11 червня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Федосєєвою О.О.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14 серпня 2025 року №35722975, станом на дату державної реєстрації ТОВ "Еколенд Парк", а саме 10 червня 2025 року, єдиним кінцевим бенефіціарним власником, засновником та керівником цієї юридичної особи був ОСОБА_3 , якому належала частка у статутному капіталі товариства в розмірі 1 000 000 грн, що становило 100 % статутного капіталу.
Отже, спірне нерухоме майно було передане до ТОВ "Еколенд Парк" особою, яка безпосередньо до цього була зареєстрованим власником такого майна та одночасно була єдиним засновником, керівником і кінцевим бенефіціарним власником відповідача.
Наведені обставини свідчать, що ТОВ "Еколенд Парк" є останнім зареєстрованим набувачем спірного нерухомого майна, а тому саме воно є належним відповідачем за заявленою вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність перебування спірного майна у володінні відповідача. Наявність державної реєстрації права власності на спірний об`єкт за ТОВ "Еколенд Парк" є достатньою правовою підставою для висновку про перебування цього майна у володінні відповідача у розумінні віндикаційного позову щодо нерухомого майна.
При цьому відповідачем не доведено, що спірне майно припинило існування в натурі або що право на нього зареєстроване за іншою особою. Навпаки, наявні у справі відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджують існування спірного об`єкта як індивідуально визначеного нерухомого майна та реєстрацію права власності на нього саме за ТОВ "Еколенд Парк".
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що спірне майно перебуває у володінні ТОВ "Еколенд Парк" як останнього набувача, а тому заявлена позивачем вимога про витребування майна пред`явлена до належного відповідача.

Щодо наявності у ТОВ "Красилівський агрегатний завод" права на звернення з вимогою про витребування спірного майна колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, спірне нерухоме майно на момент його первісного відчуження перебувало у майновій сфері ДП "Красилівський агрегатний завод" як суб`єкта господарювання державного сектора економіки.
Саме з володіння ДП "Красилівський агрегатний завод" спірне майно вибуло за результатами аукціону 17 листопада 2011 року та договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, правові наслідки яких оспорюються позивачем у межах заявленої віндикаційної вимоги.
Відповідно до частини 1 статті 136 Господарського кодексу України, у редакції, чинній на момент відчуження спірного майна у 2011 році, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником або уповноваженим ним органом, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.
Частиною 4 статті 136 Господарського кодексу України передбачено, що щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.
Згідно зі статтею 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, зокрема із застосуванням речово-правових способів захисту.
Отже, державне підприємство, за яким майно було закріплене або у майновій сфері якого воно перебувало на законному титулі, не було власником такого майна у приватноправовому розумінні, однак мало речово-правовий титул щодо нього та право на захист цього титулу способами, передбаченими для захисту права власності.
У подальшому наказом Державного концерну "Укроборонпром" від 19 січня 2023 року №20 "Про створення товариства з обмеженою відповідальністю" створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" шляхом перетворення ДП "Красилівський агрегатний завод" з тим самим кодом ЄДРПОУ 14307831.
Зазначеним наказом затверджено акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Красилівський агрегатний завод" та Статут Товариства. Пунктом 4 наказу встановлено, що ТОВ "Красилівський агрегатний завод" є правонаступником усіх прав і обов`язків ДП "Красилівський агрегатний завод" з дня державної реєстрації Товариства.
У результаті перетворення до правонаступника переходять не лише права та обов`язки щодо майна, яке перебувало у володінні попередньої юридичної особи, а й право на судовий захист та майнові вимоги, пов`язані з майном, яке вибуло з її майнової сфери до такого перетворення.
Тому сама по собі обставина вибуття майна з майнової сфери ДП "Красилівський агрегатний завод" до його перетворення не позбавляє ТОВ "Красилівський агрегатний завод" як правонаступника права звертатися до суду з вимогою про захист порушеного права.
З огляду на встановлені обставини перетворення ДП "Красилівський агрегатний завод" у ТОВ "Красилівський агрегатний завод", збереження ідентифікаційного коду юридичної особи та підтвердження правонаступництва, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має належний матеріально-правовий інтерес у заявленні вимоги про витребування спірного майна та є належним суб`єктом звернення з таким позовом.
Посилання відповідача та третіх осіб на те, що спірне майно не належало ТОВ "Красилівський агрегатний завод" на праві приватної власності, не спростовують наведеного висновку, оскільки у цій справі правове значення має не лише формальне набуття позивачем права приватної власності, а й перехід до нього як правонаступника ДП "Красилівський агрегатний завод" права на судовий захист речового титулу та майнового інтересу щодо повернення майна, яке вибуло з майнової сфери правопопередника поза належною волею власника державного майна.

Щодо доводів про добросовісність набуття спірного майна ТОВ "Еколенд Парк" колегія суддів зазначає наступне.
За змістом частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України добросовісність набувача має правове значення у разі, якщо майно придбане за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати. У такому випадку власник має право витребувати майно від добросовісного набувача лише у випадках, прямо визначених цією нормою.
Частина 3 статті 388 Цивільного кодексу України також передбачає, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.
Отже, для застосування статті 388 Цивільного кодексу України у цій справі визначальним є встановлення того, чи вибуло спірне майно з державної власності та майнової сфери ДП "Красилівський агрегатний завод" за належною волею власника державного майна або уповноваженого ним суб`єкта.
Як уже встановлено колегією суддів, матеріали справи не містять рішення Кабінету Міністрів України як власника державного майна про зміну правового режиму спірного майна, його приватизацію або вибуття з державної власності. Відповідно, спірне майно вибуло з державної власності та майнової сфери ДП "Красилівський агрегатний завод" поза належною волею власника у розумінні пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України.
У зв`язку із цим навіть за умови посилання відповідача на добросовісність набуття спірного майна така обставина сама по собі не виключає можливості його витребування, оскільки закон прямо допускає витребування майна від добросовісного набувача у разі вибуття майна з володіння власника або особи, якій майно було передане власником, не з їхньої волі.
Разом з тим обставини набуття спірного майна ТОВ "Еколенд Парк" не дають підстав стверджувати, що набувач не був і не міг бути обізнаний про попередню історію набуття цього майна та обставини його вибуття з майнової сфери ДП "Красилівський агрегатний завод".
Колегія суддів враховує, що після первісного відчуження спірного майна за договором купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року право на це майно у подальшому переоформлювалося між фізичними особами, пов`язаними між собою родинними та майновими зв`язками.
Так, 28 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір №251, відповідно до якого було змінено режим спільної сумісної власності на режим спільної часткової власності, а ОСОБА_4 набула право особистої приватної власності на 76/100 часток підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод".
Цього ж дня, 28 лютого 2018 року, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 76/100 часток у праві власності на підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод", а ОСОБА_2 , у свою чергу, подарував зазначені 76/100 часток ОСОБА_3 .
Отже, подальше переоформлення спірного майна після його первісного відчуження відбулося шляхом послідовних безвідплатних правочинів між пов`язаними особами.
У подальшому, 24 січня 2020 року, між ОСОБА_3 та Державним концерном "Укроборонпром" укладено договір про поділ у натурі об`єкта нерухомого майна - підсобного господарства ДП "Красилівський агрегатний завод", розташованого за адресою: Хмельницька область, Красилівський район, с. Слобідка-Красилівська, вул. Андрія Лисаковського, 65, попередня назва - АДРЕСА_2 .
За умовами цього договору ОСОБА_3 передано у власність саме ті об`єкти нерухомого майна, які є предметом заявленої у цій справі вимоги про витребування, а саме: цегляний спальний корпус літ. "А" загальною площею 1480,7 кв. м, кам`яне овочесховище літ. "В" загальною площею 117,5 кв. м, дерев`яний павільйон літ. "Г" загальною площею 59,7 кв. м та залізне приміщення із профільної сталі - гусятник літ. "З" загальною площею 24,3 кв. м.
24 січня 2020 року ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна.
У подальшому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 липня 2025 року №436474933, 11 червня 2025 року право власності на спірний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ТОВ "Еколенд Парк" на підставі акта приймання-передачі серії та номера 4990, 4991 від 11 червня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Федосєєвою О.О.
При цьому згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14 серпня 2025 року №35722975, станом на дату державної реєстрації ТОВ "Еколенд Парк", а саме 10 червня 2025 року, єдиним кінцевим бенефіціарним власником, засновником та керівником цього товариства був ОСОБА_3 , якому належала частка у статутному капіталі товариства в розмірі 1 000 000 грн, що становило 100 % статутного капіталу.
Таким чином, спірне майно було передане до ТОВ "Еколенд Парк" безпосередньо після створення цього товариства особою, яка до цього була зареєстрованим власником такого майна та одночасно була єдиним засновником, керівником і кінцевим бенефіціарним власником відповідача.
Положеннями частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Тому обізнаність ОСОБА_3 як особи, яка одночасно була попереднім зареєстрованим власником спірного майна, засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Еколенд Парк", має правове значення для оцінки добросовісності набуття цього майна відповідачем.
За таких обставин ТОВ "Еколенд Парк" не може посилатися на статус добросовісного набувача як на підставу для збереження за ним спірного майна, оскільки набуття майна відбулося не внаслідок звичайної ринкової купівлі-продажу між непов`язаними особами, а шляхом внесення майна до юридичної особи, створеної та повністю контрольованої особою, яка безпосередньо перед цим була зареєстрованим власником такого майна.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що спірне майно вибуло з державної власності та володіння ДП "Красилівський агрегатний завод" поза належною волею власника державного майна, а обставини його подальшого переоформлення та набуття ТОВ "Еколенд Парк" не перешкоджають витребуванню цього майна на підставі статей 387, 388 Цивільного кодексу України.

Щодо пропорційності втручання у право ТОВ "Еколенд Парк" на мирне володіння майном колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Разом з тим зазначена норма не гарантує абсолютного захисту будь-якого фактичного чи зареєстрованого володіння, якщо таке володіння виникло внаслідок порушення закону або без належної правової підстави. Втручання держави у право особи на мирне володіння майном може бути виправданим, якщо воно здійснюється на підставі закону, переслідує легітимну мету в суспільному інтересі та є пропорційним поставленій меті.
Втручання у майнову сферу ТОВ "Еколенд Парк" у вигляді витребування спірного нерухомого майна ґрунтується на положеннях статей 387, 388 Цивільного кодексу України, які передбачають право власника або іншого уповноваженого суб`єкта вимагати повернення майна від особи, яка володіє ним без належної правової підстави.
Таке втручання переслідує легітимну мету, яка полягає у відновленні правового режиму державного майна, поверненні майна, що вибуло з державної власності поза належною волею власника, а також у забезпеченні законності під час управління об`єктами державної власності.
Колегія суддів враховує, що предметом спору є нерухоме майно, яке на момент первісного відчуження мало режим державної власності та перебувало у майновій сфері державного підприємства. За відсутності належного рішення власника державного майна щодо зміни правового режиму цього майна його подальше перебування у приватній власності суперечить вимогам законодавства щодо управління та відчуження об`єктів державної власності.
При оцінці пропорційності втручання колегія суддів також враховує обставини набуття спірного майна ТОВ "Еколенд Парк". Відповідач набув майно не внаслідок відкритої відплатної купівлі-продажу між непов`язаними особами, а шляхом внесення майна до статутного капіталу новоствореної юридичної особи, яка на момент набуття повністю контролювалася попереднім зареєстрованим власником майна.
Така модель набуття майна не дає підстав вважати, що на ТОВ "Еколенд Парк" покладається індивідуальний і надмірний тягар унаслідок задоволення віндикаційної вимоги. Відповідач не позбавлений можливості захищати свої майнові інтереси шляхом заявлення відповідних вимог до осіб, від яких він набув майно або внаслідок дій яких у нього виникли майнові втрати.
Колегія суддів враховує також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 квітня 2024 року у справі №917/1212/21, відповідно до яких витребування державного майна від останнього набувача за наявності встановленого незаконного вибуття такого майна з державної власності може бути пропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном, якщо таке втручання спрямоване на відновлення правового режиму державного майна та забезпечення законності.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що витребування спірного майна у ТОВ "Еколенд Парк" відповідає критеріям законності, переслідує легітимну мету в суспільному інтересі та є пропорційним втручанням у право відповідача на мирне володіння майном.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності та заяви позивача про визнання поважними причин пропуску позовної давності колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Положеннями частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Водночас відповідно до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Отже, сплив позовної давності не має безумовним наслідком відмову у позові, якщо суд, з урахуванням конкретних обставин справи, дійде висновку про поважність причин її пропуску.
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності, суд має оцінити не лише формальну дату первісного відчуження майна чи державної реєстрації права за першим набувачем, а й реальну можливість особи, право якої порушено, дізнатися про порушення, встановити його юридичну природу, особу порушника та звернутися до суду за ефективним захистом.
Як вбачається з матеріалів справи, первісне відчуження спірного майна відбулося у 2011 році, однак таке відчуження відбулося не лише шляхом до укладення договору купівлі-продажу або внесення відповідного запису до державного реєстру. Спір стосується вибуття державного майна з майнової сфери державного підприємства, повноважень суб`єктів управління таким майном, відсутності належного волевиявлення власника державного майна, а також подальшого переоформлення майна між пов`язаними особами.
Колегія суддів враховує, що на момент первісного відчуження спірного майна директором ДП "Красилівський агрегатний завод" був ОСОБА_2 , який організовував проведення аукціону, при цьому всі документи, пов`язані з його проведенням та відчуженням майна, перебували у володінні довіреної йому особи. Лише після смерті останньої зазначені документи були виявлені у її службовому кабінеті, що об`єктивно унеможливлювало своєчасне встановлення обставин відчуження майна та належну оцінку правомірності відповідних дій. Саме з участю пов`язаних з ОСОБА_2 осіб у подальшому було оформлено низку правочинів щодо спірного майна, зокрема договори дарування від 28 лютого 2018 року, а в подальшому майно було передано до статутного капіталу ТОВ "Еколенд Парк", створеного та контрольованого ОСОБА_3 .
За таких обставин формальна наявність у державному реєстрі відомостей про перехід права на спірне майно не свідчить сама по собі про те, що належний суб`єкт захисту об`єктивно мав реальну можливість своєчасно виявити юридичні дефекти вибуття майна, встановити відсутність належного волевиявлення власника державного майна, зібрати відповідні докази та ініціювати судовий захист.
Колегія суддів бере до уваги також те, що позивач пов`язує можливість виявлення обставин порушення свого права з проведенням внутрішньої перевірки та з матеріалами кримінального провадження №12023240000000485, зареєстрованого 13 вересня 2023 року, у межах якого досліджуються обставини можливого незаконного заволодіння державним майном.
Крім того, постановою слідчого від 03 вересня 2024 року ТОВ "Красилівський агрегатний завод" визнано потерпілою юридичною особою у зазначеному кримінальному провадженні, що підтверджує наявність об`єктивних обставин, які вимагали додаткового встановлення та перевірки до звернення з відповідним позовом.
З огляду на характер спірних правовідносин, тривалий період перебування підприємства під управлінням осіб, дії яких позивач пов`язує з вибуттям спірного майна, подальше переоформлення майна між пов`язаними особами, необхідність встановлення правового режиму державного майна та повноважень суб`єктів управління ним, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску позовної давності є поважними.
За таких обставин заява ТОВ "Красилівський агрегатний завод" про визнання поважними причин пропуску позовної давності підлягає задоволенню, а порушене право підлягає судовому захисту відповідно до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильно застосував норми матеріального права щодо правового режиму державного майна, умов його відчуження та витребування майна з чужого незаконного володіння, а також дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з цим апеляційна скарга ТОВ "Красилівський агрегатний завод" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі №924/905/25 - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі №924/905/25 задовольнити. 
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року у справі №924/905/25 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" (код ЄДРПОУ 45738917) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" (код ЄДРПОУ 14307831) нерухоме майно, а саме: підсобне господарство ДП "Красилівський агрегатний завод", загальна площа 1682,2 кв.м, яке складається з: цегляного спального корпусу літ. «А» загальною площею 1480,7 кв. м; кам`яного овочесховища літ. «В» загальною площею 117,5 кв. м; дерев`яного павільйону літ. «Г» загальною площею 59,7 кв. м; металевого приміщення з профільної сталі (гусятник) літ. «З» загальною площею 24,3 кв. м, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Слобідка-Красилівська, вул. Андрія Лисаковського, буд. 65 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1496595268227). 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколенд Парк" (29000, Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Трудова, буд. 94, код ЄДРПОУ 45738917) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський агрегатний завод" (31000, Хмельницька область, Хмельницький район, місто Красилів, вул. Щаслива, буд. 1, код ЄДРПОУ 14307831) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 48448 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 72672 грн. та 1514 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
Доручити Господарському суду Хмельницької області видати відповідні накази. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки та порядку, встановлені статтями 286– 291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений "27" липня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В.