П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4216/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії 
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2026 року позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із заявою, у якій просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати, подати до Чернівецького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2026 по справі № 600/4216/25-а в частині підготувати та надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій Чернівецькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, визначеного виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 із включенням додаткових видів грошового забезпечення, визначених у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки позивач був звільнений на пенсію.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по адміністративній справі № 600/4216/25-а. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про становлення судового контролю, суд першої інстанції встановивши, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду, відповідачем видано довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії з 01.02.2023, дійшов висновку, що судове рішення виконано відповідачем в межах покладених судом зобов`язань.
Не погодившись із постановленою судом першої інстанції ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити позивачу в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на виконання рішення суду відповідач мав виготовити та надати до ГУ ПФУ у Чернівецькій області довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначеного виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2023 для подальшого перерахунку пенсії. Водночас, виготовивши згадану довідку на виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 невірно обрахував та вказав у довідці додаткові види грошового забезпечення, зокрема за підрахунками заявника, надбавка за особливості проходження служби мала становити 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та у грошовому виразі мала складати 9010,30 грн, тоді як відповідач вказав суму - 0,00 грн, також премія мала в бути вказана на рівні 140% від посадового окладу та становити 10528,00 грн, тоді як у довідці вона зазначена - 752,00 грн.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги та залишити оскаржене позивачем судове рішення - без змін. При цьому, відповідач просить врахувати те, що суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.02.2026, що ухвалене за результатами розгляду цієї справи, визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023 р.
На виконання згадуваного рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 25.03.2026 видав довідку № ХЖ16595 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії з 01.01.2023, встановлений згідно рішення суду за посадою.
Водночас позивач вважає, що рішення суду у цій справі не виконано, адже відповідач, виготовивши згадану довідку на виконання рішення суду невірно обрахував та вказав у довідці додаткові види грошового забезпечення, зокрема за підрахунками заявника, надбавка за особливості проходження служби мала становити 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та у грошовому виразі мала складати 9010,30 грн, тоді як відповідач вказав суму - 0,00 грн, також премія мала в бути вказана на рівні 140% від посадового окладу та становити 10528,00 грн, тоді як у довідці вона зазначена - 752,00 грн.
У відповідності до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Процедура судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульована статтями 382, 383 КАС України.
Зокрема, відповідно до частинами 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно частини 1, 2 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною 5 статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положеннями частини 1 статті 382-3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
Доводи заявника щодо встановлення судового контролю зводяться до того, що на виконання рішення суду від 25.02.2026 у справі № 600/4216/25-а відповідачем видано оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, в якій вказано відсоткові показники надбавки за особливості проходження служби в розмірі 0% та премії в розмірі 10%. Водночас, позивач зазначає, що у вказаних довідках відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби та премії, вказаний та розрахований невірно.
Поряд з цим апеляційний суд зауважує, що резолютивна частина рішення суду від 25.02.2026 у справі № 600/4216/25-а не містить вказівки на те, з якого саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідачу належало обчислити розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема надбавки за особливості проходження служби та премії. Більше того, вказаним рішенням не визначено обов`язку відповідача щодо встановлення відсоткового розміру та порядку обрахунку додаткових видів грошового забезпечення позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин тощо.
Також в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, суд не вправі наводити висновки, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не вправі ухвалою, постановленою протягом десяти днів з дня отримання заяви (в порядку статті 382 КАС України), фактично вирішувати спір та ухвалювати нове судове рішення про зобов`язання відповідача визначити та обчилити розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, оскільки вирішення такого питання потребує встановлення нових обставин; надання та дослідження нових доказів; витребування додаткових доказів; а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими урегульовані саме такі правовідносини.
Водночас у разі незгоди позивача із визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у довідці про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 він не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статей 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.  

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Савицька Н.В.