Справа № 152/829/26
№2/930/1340/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.08.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Договором № 548493-КС-001 про надання кредиту від 21 липня 2025 року в розмірі 42 100,00 грн, а також 2 662,40 грн судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 липня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями укладено Договір № 548493-КС-001 про надання кредиту. Договір підписано відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-7496, надісланого на номер телефону, зазначений нею під час оформлення кредиту.
Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10 000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов договору та графіка платежів. Кредитні кошти були перераховані на банківський рахунок (картку), зазначений відповідачкою при оформленні кредиту.
28 липня 2025 року між сторонами також укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 548493-КС-001, відповідно до якої відповідачці додатково надано кредит у розмірі 5 000,00 грн.
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідачка належним чином умови договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 05 травня 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 42 100,00 грн, яка, згідно з розрахунком позивача, складається з: 15 000,00 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 16 600,00 грн прострочених процентів, 7 500,00 грн процентів відповідно до статті 625 ЦК України та 3 000,00 грн простроченої заборгованості за комісією. Заборгованість за штрафами позивачем не нараховувалась.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути з неї зазначену заборгованість та понесені судові витрати.
Ухвалою від 09.07.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та суми прострочених платежів, у решті позовних вимог просила відмовити. Розгляд справи просила проводити за її відсутності, рішення ухвалити відповідно до вимог чинного законодавства.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, виходить із наступного.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом установлено, що 21 липня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір № 548493-КС-001 про надання кредиту.
Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10 000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов договору та графіка платежів.
28 липня 2025 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 548493-КС-001, відповідно до якої відповідачці додатково надано кредит у розмірі 5 000,00 грн.
Договір та Додаткова угода укладені в електронній формі та підписані відповідачкою одноразовими ідентифікаторами, надісланими на номер телефону, зазначений нею під час оформлення кредиту. Зокрема, Додаткова угода № 1 підписана одноразовим ідентифікатором UA-5662, що підтверджується наявним у матеріалах справи паспортом споживчого кредиту.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, укладення між сторонами кредитного договору та додаткової угоди до нього підтверджується матеріалами справи, а відповідачкою не спростовано факту отримання кредитних коштів та виникнення відповідного грошового зобов`язання.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредитні кошти. Факт їх перерахування підтверджується наданими позивачем доказами та не заперечується відповідачкою.
Водночас відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 05 травня 2026 року, за розрахунком позивача, утворилася заборгованість.
Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту та прострочених платежів визнала, у решті позовних вимог просила відмовити.
Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними внаслідок помилки, обману, насильства, погрози чи інших обставин.
Оскільки визнання відповідачкою позовних вимог у відповідній частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та підтверджується матеріалами справи, суд приймає таке визнання.
Отже, вимоги позивача про стягнення 15 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 16 600,00 грн прострочених процентів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення 7 500,00 грн процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.
На час виникнення та нарахування спірної заборгованості в Україні діяв воєнний стан. Відтак на відповідачку поширюється передбачене пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільнення від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, визначеної статтею 625 ЦК України.
За таких обставин нарахування позивачем 7 500,00 грн процентів відповідно до статті 625 ЦК України є безпідставним, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про стягнення 3 000,00 грн заборгованості за комісією суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит мають бути визначені, зокрема, розмір, порядок та умови сплати платежів за кредитом.
Саме по собі зазначення позивачем у розрахунку заборгованості суми комісії не є достатнім доказом виникнення у відповідачки обов`язку зі сплати такої суми. Позивач має довести правову та договірну підставу її нарахування, конкретний розмір, порядок сплати та послугу, за яку така комісія справляється.
Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення 3 000,00 грн заборгованості за комісією, однак належного обґрунтування того, за яку саме послугу кредитодавця нарахована зазначена сума, а також належного підтвердження фактичного надання відповідної послуги відповідачці, суду не надано.
При цьому розрахунок заборгованості, складений позивачем в односторонньому порядку, сам по собі не може підтверджувати правомірність нарахування спірної суми комісії за відсутності інших належних доказів.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що вимога про стягнення 3 000,00 грн заборгованості за комісією є недоведеною, а тому в її задоволенні слід відмовити.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 31 600,00 грн, з яких 15 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 16 600,00 грн – прострочені проценти.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено майнову вимогу на суму 42 100,00 грн, задоволено позов на суму 31 600,00 грн, що становить приблизно 75,06 % заявлених вимог.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 998,10 грн (2 662,40 грн ? 31 600,00 грн / 42 100,00 грн).
За таких обставин суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.509,526,527,530,1048,1049, 1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст.12,77,81,82, 141,259,263-268,265,354 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 548493-КС-001 про надання кредиту від 21 липня 2025 року в розмірі 31 600 (тридцять одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок, з яких: 15 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту; 16 600,00 грн — заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 1 998 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 10 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 — відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко