КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року справа № 320/7878/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» звернулось Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» із позовом до Бориспільського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому позивач просить суд:
- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.02.2025 про закінчення виконавчого провадження № 77038432;
- зобов`язати старшого головного державного виконавця Юрія Письоку закінчити виконавче провадження на підставі заяви ДП МА «Бориспіль» № 35-22/1-44 від 31.01.2025 про закінчення виконавчого провадження № 77038432.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису від 28.01.2025 №59 про стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь Орендаря грошових коштів в сумі 37 254,24 грн, так само як і на дату звернення до суду з даною позовною заявою, ДП «МА «Бориспіль» не отримувало ані від Орендаря, ані від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В., повідомлення про початок процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріусу, що позбавило ДП «МА «Бориспіль» подати приватному нотаріусу обґрунтовані заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги Орендаря, що свідчить про порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. приписів Порядку № 296/5. Наголошує на протиправності оскаржуваної постанови та наявності у відповідача підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі заяви боржника про виконання виконавчого документу, який став підставою для відкриття такого виконавчого провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом надання позовної заяви у паперовій формі із належним чином засвідченими доказами у паперовій формі; надання доказів сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
01.04.2025 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 25.03.2025 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ Груп».
10.07.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що державним виконавцем відділу, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77038432, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження за вихідним №7430. Відповідно до вимог статті 47 та частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу здійснено списання коштів з рахунків боржника та їх подальше перерахування на користь стягувача. 05.02.2025 головним державним виконавцем, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
25.07.2025 позивачем до Київського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив, в якій позивачем підтримано доводи, викладені у позовній заяві.
Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» подані до суду письмові пояснення, в яких Третя особа вважає, що позовна заява ДП «МА «БОРИСПІЛЬ» про визнання незаконною та скасування постанови та зобов`язання вчинити дії не підлягає задоволенню.
Зазначає, що ДП «МА «БОРИСПІЛЬ» як у позовній заяві про визнання незаконною та скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, так і в позовній заяві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, викладає факти, які не відповідають дійсності, оскільки відповідно до акту звіряння розрахунків станом на 30.09.2024 розмір заборгованості ДП «МА «БОРИСПІЛЬ» за Договором оренди перед ТОВ «БФ ГРУП» становить 52 088,53 грн.
Так само не відповідають дійсності інші обставини, викладені у позові, оскільки виконавчий напис вчинено 28.01.2025, а не 29.01.2025, заява ДП МА «Бориспіль» про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-15 від 29.01.2025 лише відправлена ТОВ «БФ ГРУП», а не вручена 29.01.2025. Тобто, станом на 28.01.2025 про припинення зобов`язання зарахуванням ані ТОВ «БФ ГРУП», ані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Рогачу В.В. не було та не могло бути відомо.
Звертає увагу суду безпосередньо на зміст заяви ДП МА «Бориспіль» про припинення зобов`язання зарахуванням № 35-22-15 від 29.01.2025. Так, в першій частині заяви ДП МА «Бориспіль» тільки запропонувало розглянути можливість проведення взаємозаліку на 22 560,36 грн. після набрання рішенням Господарського суду Київської області від 13.01.2025 у справі № 911/3933/23 законної сили. У другій частині заяви ДП МА «Бориспіль» мова йде про зарахування на суму в розмірі 29 528,17 грн., яка сформована за рахунок спірної заборгованості за наступними рахунками-фактурами: рахунок-фактура № 897/1420 від 31.12.2023 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/175 від 31.01.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/536 від 29.02.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/633 від 31.03.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/804 від 30.04.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/862 від 31.05.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/947 від 30.06.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/1019 від 31.07.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/1096 від 31.08.2024 на суму 1 748,45 грн; рахунок-фактура № 897/1199 від 30.09.2024 на суму 1 573,61 грн; рахунок-фактура № 897/1137 від 28.08.2024 на суму 12 218,51 грн. В свою чергу, повідомляє, що ТОВ «БФ ГРУП» надало ДП «МА «БОРИСПІЛЬ» відповідні мотивовані відмови та окремо разом з листом № 22-10/19 від 27.10.2022 надало додаток № 6 про нульову кількість працюючих з 24.02.2022.
Суд зазначає, що станом на час звернення до суду відповідач мав найменування Бориспільський міжрайонний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34977156). Станом на час розгляду справи відповідач змінив найменування на Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код 34977156). Враховуючи незмінність ідентифікаційного коду юридичної особи 34977156, суд приймає до уваги нове найменування відповідача.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

30 січня 2025 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» від 29.01.2025 № 29-01-25-13, головним державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №77038432 з примусового виконання виконавчого напису №59, виданого 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач Романом Вікторовичем про стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» заборгованості у розмірі 52 088,24 грн.
Копії вищевказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження за вихідним № 7430.
30 cічня 2025 року державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій №77038432 у сумі 369,00 грн.
30 січня 2025 року державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), керуючись статтею 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №77038432 у сумі 5208,82 грн.
31 січня 2025 року до відділу надійшла заява №35-22/1-44 від ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з виконанням вимог ТОВ «БФ Груп».
04 лютого 2025 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява позивача №35-22-30 від 04.02.2025 щодо повернення грошових коштів та закриття виконавчого провадження. Державним виконавцем здійснено розгляд зазначеної заяви, проведено перевірку наданих відомостей та опрацьовано матеріали виконавчого провадження. За результатами розгляду заявнику надано відповідь у встановленому законом порядку, яку направлено поштовою кореспонденцією 10.02.2025 за вих №.14389.
Державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено списання коштів з рахунків боржника та їх подальше перерахування на користь стягувача.
05 лютого 2025 року старшим державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №77038432.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем постанови від 05 лютого 2025 року ВП №77038432 про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся з цим позовом до суду. У постанові від 05 лютого 2025 року ВП №77038432 про закінчення виконавчого провадження старшим державним виконавцем вказано, що борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником сплачено та перераховано у повному обсязі згідно розпорядження від 04.02.2025.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 за №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 за №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 18 вказаного Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Нормами пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Як встановлено судом вище, в рамках виконавчого провадження ВП №77038432 з примусового виконання виконавчого напису №59, виданого 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач Романом Вікторовичем в інтересах ТОВ «БФ Груп» про стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» грошових коштів в сумі 52088,24 грн державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено списання коштів з рахунків боржника та їх подальше перерахування на користь стягувача.
05 лютого 2025 року головним державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №77038432 у зв`язку з тим, що борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником сплачено та перераховано у повному обсязі згідно розпорядження від 04.02.2025.
Незгода позивача із спірною постановою зводиться до того, що виконавчий напис №59, вчинений 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Р.В. в інтересах ТОВ «БФ Груп» про стягнення з ДП МА «Бориспіль» грошових коштів в сумі 52088,24 грн є таким, що не підлягав виконанню.
Проте, станом на момент відкриття виконавчого провадження №77038432 відомості щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідачу не були відомі. Більш того, позивач тільки 07 лютого 2025 року звернувся до Господарського суду Київської області із відповідним позовом щодо оскарження виконавчого напису № 59, вчиненого 28.01.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем Р.В. в інтересах ТОВ «БФ Груп» щодо стягнення з ДП МА «Бориспіль» грошових коштів в сумі 52088,24 грн, а ухвалою Господарського суду Київської області від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом ДП «МА «Бориспіль» (справа №911/543/25).
З огляду на викладене у суду відсутні підстави вважати, що державним виконавцем порушено права позивача під час відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим написом.
Ключовим аргументом позивача є твердження про припинення грошового зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяв від 29 січня 2025 року, що виключало правові підстави для вчинення виконавчого напису нотаріуса, відкриття виконавчого провадження та подальшого примусового виконання.
Разом із тим, ТОВ «БФ Груп» надало позивачу відмови у зарахуванні зустрічних однорідних вимог.
Щодо посилань позивача на те, що державний виконавець був обізнаний про припинення зобов`язання та повинен був закінчити виконавче провадження, суд зазначає, що сам факт подання відповідної заяви не свідчить про безумовне припинення зобов`язання та не звільняє державного виконавця від обов`язку діяти на підставі виконавчого документа, який є чинним та підлягає виконанню, а пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не іншим способом.
Державний виконавець не наділений повноваженнями перевіряти правомірність виконавчого документа по суті чи встановлювати наявність або відсутність зобов`язання між сторонами, оскільки його діяльність має виключно процедурний характер і спрямована на забезпечення виконання рішень, що набули обов`язкової сили. Втручання у зміст спірних правовідносин між сторонами виходило б за межі наданих законом повноважень органу державної виконавчої служби.
Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог згідно з умовами статті 601-603 ЦК України могло б бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подання стягувачем заяви про повернення виконавчого документа.
Як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем запитом було витребувано інформацію у стягувача щодо виконання боржником зобов`язань, при цьому стягувач заперечив факт погашення заборгованості. За таких обставин у державного виконавця були відсутні правові підстави для самостійного визнання зобов`язання припиненим та закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
Також суд зазначає, що позивачем не було надано доказів фактичного виконання зазначеного виконавчого документа - доказів оплати заборгованості у сумі 52088,24 грн.
Правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень підлягає оцінці виходячи з обставин, які існували на момент їх вчинення, а не з урахуванням подальшого розвитку правовідносин між сторонами.
Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року у справі № 587/2230/21, відповідно до якої правомірність наслідків виконання виконавчого напису має встановлюватися судом саме на момент проведення відповідних дій, а рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має зворотної дії в часі та не впливає на юридичні факти, що настали до набрання ним законної сили.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.
Фактично доводи позивача зводяться до ретроспективної оцінки правомірності вчинених виконавчих дій з урахуванням обставин, які виникли або стали відомими вже після їх вчинення, що суперечить принципу правової визначеності та не може бути підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.
Враховуючи положення статті 47 та частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу здійснено списання коштів з рахунків боржника та їх подальше перерахування на користь стягувача.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.
Доводам позивача про протиправність виконавчого напису нотаріусу або самостійного виконання вказаного напису адміністративний суд не надає відповідної оцінки з огляду на відсутність повноважень щодо розгляду справ, які відносяться до господарської юрисдикції. Як вбачається з матеріалів справи, оцінка вказаним доводам позивача надається Господарським судом Київської області в рамках розгляду справи №911/543/25.
При цьому сам по собі факт оскарження виконавчих написів у господарських судах не впливає на обов`язок державного виконавця вчиняти виконавчі дії до моменту визнання таких написів такими, що не підлягають виконанню, та набрання відповідним судовим рішенням законної сили.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що постанова головного державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.02.2025 про закінчення виконавчого провадження №77038432 є правомірною та не підлягає скасуванню.
Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, відповідач довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 КАС України, суд 

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або розгляду справи в порядку письмового провадження. 

Суддя Кушнова А.О.