543/120/26 
3/543/49/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06.07.2026 селище Оржиця

Суддя Оржицького районного суду Полтавської області Попадюк С.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шаталової О.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №949589 від 18.02.2026 ОСОБА_1 18.02.2026 року близько 21 год. 20 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме агресивно себе поводив, шарпав за одяг, повалив на підлогу, внаслідок чого завдано шкоду психологічному здоровю заявниці. Чим порушив п.14 ч.1 ст. 13 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2, не визнав. Додатково надав пояснення, що до ОСОБА_2 ні фізичного ні психологічного насильства не застосовував. У той день. 18 лютого 2026 року він ввечері прийшов до своєї доньки, яка проживає з ОСОБА_2 . В стані алкогольного сп`яніння не перебував. В процесі розмови з ОСОБА_2 , у них виник словесний конфлікт, пов`язаний із недостатністю коштів, які ОСОБА_3 надає на утримання їх спільної дитини ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_2 голосно кричала, ОСОБА_1 , намагаючись заспокоїти її, оскільки був вечірній час, обійняв та вони разом звалились на підлогу. Надалі ОСОБА_2 викликала поліцію. 
Захисник потерпілого адвокат Шаталова О.В. вказала, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факти вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства відношенню до ОСОБА_2 . У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він вчинив наступні дії: агресивно себе поводив, шарпав за одяг, повалив на підлогу, що не охоплюється поняттям, визначеним п.14 ч.1 ст. 13 закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також у справі відсутні докази завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Вважає, що справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_2 , опитана в судовому засіданні як свідок, відповідно до ст. 272 КУпАП, надала пояснення, що в той день ОСОБА_1 продав машину. В цей день до квартири ОСОБА_2 близько обіду прийшла мати ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_1 повернувся, він був у стані алкогольного сп`яніння. Потім, коли мати ОСОБА_1 вийшла, останньому зателефонував друг і ОСОБА_1 знову вийшов. Коли повернувся, був у стані ще більшого сп`яніння. Сів у крісло, вийняв пиво. Коли потерпіла зробила зауваження, щоб не пив пиво, ОСОБА_1 повалив її на підлогу і сів зверху. Потерпіла закричала. В цей час у кімнату зайшла дочка ОСОБА_4 . Потерпіла крикнула старшому сину ОСОБА_5 , щоб той викликав поліцію. Після цього ОСОБА_1 відпустив потерпілу, вона пішла з дітьми в іншу кімнату і викликала поліцію. ОСОБА_1 в цей час почав збирати пляшки і готувався покинути квартиру. Приїхала поліція і почала оформляти адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 .
На запитання захисника ОСОБА_1 адвоката Шаталової О.В. потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення, що ОСОБА_1 під час спілкування не був агресивним, навпаки посміхався. Розмова за гроші тоді була, але не за аліменти, а про необхідність повернути потерпілій заборгованість, яка виникла внаслідок позичання нею ОСОБА_1 певної суми грошей на придбання автомобіля. Згадала, що дійсно, коли робила вдруге зауваження ОСОБА_1 , підвищила голос. Коли потерпіла мила посуд, ОСОБА_1 підійшов до неї ззаду, схопив однією рукою за шию та повалив на землю. Внаслідок такої поведінки ОСОБА_1 , потерпіла розхвилювалася, оскільки не очікувала від нього таких дій, тому коли пішла в іншу кімнату з дітьми, приймала заспокійливе.
На запитання судді, потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення, що діями ОСОБА_1 , наслідком якого було їх падіння на підлогу, жодних тілесних ушкоджень потерпілій заподіяно не було. Також потерпіла пояснила, що протягом усього часу спільного проживання з ОСОБА_1 останній жодного разу не завдавав їй тілесних ушкоджень, лише один раз, в компанії, після зауваження потерпілої щодо вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 замахнувся на неї рукою, однак нічого далі не зробив. Тому поведінка ОСОБА_1 в день події була для потерпілої ОСОБА_6 несподіваною. Також потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що з того часу, коли відбулися події, ОСОБА_1 з нею не проживає, однак часто приходить до своєї доньки ОСОБА_4 . Також підтвердила викладену у поданій 14.04.2026 до суду заяві, інформацію про те, що вона з ОСОБА_1 примирилися.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 надала показання, що ОСОБА_1 є її рідним братом. Він перебував у відносинах з потерпілою близько 5 років. В цей час у них з`явилася спільна донька ОСОБА_4 . За увесь цей час ніяких конфліктних ситуацій не виникало. Відносини між потерпілою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були систематичними, тому були періоди, коли ОСОБА_1 не давав потерпілій кошти.
На запитання захисника свідок ОСОБА_7 надала показання, що брат є врівноваженою, спокійною людиною. Поведінка Дарії іноді була провокативною, пов`язаною з питаннями фінансового характеру, через недостатність коштів, які їй виділяв ОСОБА_1 . Також свідок підтвердила, що потерпіла повідомляла її про часте вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, однак свідку відомо, що ОСОБА_1 вживав пиво по святах. На даний час ОСОБА_1 продовжує займатися вихованням своєї дитини – доньки ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_1 проживає за адресою батьків, по АДРЕСА_1 .
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, правопорушення визначене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є правопорушенням з матеріальним складом, наслідком вчинення котрого є заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Суддя звертає увагу, що дії визначені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (психологічне насильство) становлять склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що внаслідок їх вчинення така шкода настала (що може підтверджуватись відповідними медичними документами, висновком експерта). В іншому ж випадку (за відсутності таких даних) доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на її безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи) і, відповідно, відображені у постанові судді.
Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Сварка: гостра суперечка, що супроводжуватися взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Таким чином під домашнім насильством, яке утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному або фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не зазначено в чому проявилася шкода психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 . 
При вирішенні справи про адміністративне правопорушення суд може виходити лише з обставин, зазначених в протоколі, зокрема у сформульованому в ньому обвинуваченні.
Суддя зазначає, що потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні не підтвердила факт агресивної поведінки ОСОБА_1 , шарпання її за одяг, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №949589 складеному відносно ОСОБА_1 .
Також суддя враховує пояснення потерпілої ОСОБА_2 , надані в судовому засіданні, що внаслідок падіння, вона розхвилювалася, оскільки не очікувала таких дій від ОСОБА_1 . Однак, на думку суду, такий стан потерпілої, з урахуванням попереднього словесного конфлікту, не може безумовно свідчити про наявність шкоди, завданої психічному здоров`ю потерпілої чи умислу ОСОБА_1 на вчинення дій, спрамованих на заподіяння такої шкоди потерпілій. Окрім того, доказів того, що потерпіла в подальшому зверталася за психологічною допомогою до фахівців, матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином суд дійшов висновку про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі не доведення події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення, враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 7, 9, 245, 247, 251-252, 266, 280, 283-284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Повний текст постанови складено 09.07.2026 року.

Суддя Попадюк С.С.