ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 серпня 2026 року м. Житомир справа № 240/29438/25
категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Бердичівський виправний центр (№108)" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи "Бердичівський виправний центр (№108)", в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» щодо не зарахування до вислуги років в Державній кримінально-виконавчій службі України ОСОБА_1 часу його навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, всього 02 роки 05 місяців 15 днів;
- зобов`язати Державну установу «Бердичівський виправний центр (№108)» здійснити перерахунок вислуги років в Державній кримінально- виконавчій службі України ОСОБА_1 , зарахувавши до вислуги років ОСОБА_1 час його навчання у цивільному закладі вищої освіти із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, всього 02 роки 05 місяців 15 днів.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до вислуги років співробітникам Державної кримінально-виконавчої служби України додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Зазначив, що в період з 31.07.1995 до 30.06.2000 навчався у Житомирському державному педагогічному університеті імені Івана Франка. Вважає, що позивачу безпідставно до вислуги років в календарному обчисленні не було зараховано період навчання у цивільному вищому навчальному закладі (із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби), що і стало підставою для звернення до суду за захистом прав позивача.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. У відзиві на позовну заяву зазначив, що Житомирський державний університет імені Івана Франка Андрощук В.В. закінчив у 2000 році відповідно до диплома спеціаліста НОМЕР_1 від 30.06.2000. Спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби, ОСОБА_1 присвоєно 31.03.2004 (наказ ДДУПВП № 17о/с від 31.03.2004). Призначений на службу ОСОБА_1 18.02.2004 (наказ УДДУПВП № 3 о/с від 02.02.2004). З цього випливає, що спеціальне звання ОСОБА_1 присвоєно задовго після закінчення навчального закладу, та не до призначення на службу, а після цього призначення. Враховуючи вищезазначене, час навчання відповідно до ч.2 ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не зараховано.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.
Згідно запису в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , Позивач проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 18.02.2004.
Позивач з 12.11.2019 проходить службу на посаді начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «БВЦ (№108)».
Позивач навчався Житомирському державному педагогічному університеті у період з 31.07.1995 до 30.06.2000, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 .
У відповіді на адвокатський запит від 08.10.2025 №3-4387 зазначено, що вислуга позивача становить у календарному обчисленні – 22 роки 06 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні – 29 років 08 вісім місяців 26 днів.
Вважаючи протиправним незарахування до вислуги років періоду навчання, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження закріплені Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-IV (далі - Закон №2713-IV).
За ч. 1 ст. 6 Закону №2713-IV державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії визначено статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно із ч.2 ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Аналогічна норма викладена і в пункті 2 Порядку № 393 (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
В чинній редакції частина друга статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" визначає, що єдиною умовою для зарахування часу навчання в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби до вислуги років співробітникам Служби судової охорони є час їхнього навчання (незалежно від форми здобуття освіти) у закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду.
Позивач стверджує, що законодавством передбачено два випадки зарахування часу навчання до вислуги років при призначенні пенсії: 1) у цивільних вищих навчальних закладах (незалежно від форми такого навчання); 2) у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.
Отже, на переконання позивача, «цивільні вищі навчальні заклади» зазначені окремо від «інших навчальних закладів». І для цивільних навчальних закладів відсутні будь-які умови для зарахування часу навчання до вислуги років, зокрема відсутні вимоги щодо присвоєння офіцерського (спеціального) звання.
Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 у справі № 819/374/18 дійшов висновку, що до вислуги років особам, зазначеним у частині 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців.
Тобто, відповідним особам додатково зараховується час навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду виходячи із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
З матеріалів справи встановлено, позивач навчався Житомирському державному педагогічному університеті у період з 31.07.1995 до 30.06.2000, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 .
Із послужного списку №М-101132 вбачається, що спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби, ОСОБА_1 присвоєно 31.03.2004 (наказ ДДУПВП № 17о/с від 31.03.2004.
Оскільки після закінчення цивільного вищого навчального закладу позивачу не присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, таке навчання не може бути зараховано до вислуги років.
Суд зазначає, що до вислуги років особам зазначеним у частині другій статті 17 Закону №2262-ХІІ додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Тобто визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 травня 2019 року в справі №823/1330/16, від 22 січня 2020 року в справі №200/5111/19-а, від 29 жовтня 2020 року в справі №820/2083/18, від 27 січня 2021 року в справі № 818/848/16.
Отже, до вислуги років підлягає зарахуванню час навчання у цивільному вищому навчальному закладі лишу у тому випадку, якщо після його закінчення особі було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання.
Враховуючи особливий статус осіб, які проходять службу в Державній кримінально-виконавчій службі, сам факт того, що позивач до вступу на службу навчався у цивільному закладі вищої освіти не є достатньою підставою для зарахування такого періоду навчання до вислуги років.
Тому, підстави для зарахування позивачу часу навчання у цивільному закладі вищої освіти до вислуги років, оскільки офіцерське звання присвоєне позивачу не після закінчення навчального закладу, а лише під час проходження служби.
З огляду на вказані обставини, суд вважає, що дії Державної установи "Бердичівський виправний центр (№108)" є правомірними.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у позові необхідно відмовити.
Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою у позові повністю, судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд - 

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Державної установи "Бердичівський виправний центр (№108)" (вул. Низгірецька, 2,м. Бердичів, Житомирська обл., Бердичівський р-н,13303. РНОКПП/ЄДРПОУ: 08563398) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

19.08.26