Справа № 183/12416/25
№ 2-а/183/50/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Фролової В.О.;
за участю секретаря судових засідань – Лук`яненко О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 

УСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 , із адміністративним позовом, з урахуванням уточнень, до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови № 5255462 від 18.07.2025, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП на накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.
Вказану постанову ОСОБА_1 вважає протиправною, такою, що підлягає визнанню недійсною з наступним її скасуванням, оскільки ним не було допущено порушення Правил Дорожнього руху, про які зазначено в оскаржуваній постанові, він не здійснював керування автомобілем, а чекав свого сина, який відлучився за бензином. Коли до нього підійшли поліцейські і повідомили, що відносно нього існує постанова про позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що він не заперечував. В його присутності постанова не складалась, про її складання йому не повідомлялось, та її копії не вручалось. Про існування оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 стало відомо лише 20.11.2025 від державного виконавця після блокування його пенсійної карти, у зв`язку з чим він звернувся до суду із адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 08.12.2025 адміністративний позов залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст. 160,161 КАС України. 
Ухвалою суду від 26.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.
Ухвалою суду від 23.02.2026, за клопотання представника позивача, адвоката 
Маймор А.В., постановлено про розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження справи.
Ухвалою суду від 07.05.2026, за клопотанням представника позивача та представника відповідача замінено відповідача Самарівський районний відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області на належного відповідача – Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якій викладені заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 через їх безпідставність та зазначено про обґрунтоване накладення на останнього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з огляду на позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом постановою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2025 у справі № 183/3665/25 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП України. Складена постанова є обґрунтованою, складеною з дотриманням
вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Надати відеофайл з нагрудної камери не представляється можливим через термін зберігання відеофайлу.
В судовому засіданні, яке мало місце 06.08.2026, позивач підтримав адміністративний позов, з підстав викладених в ньому, зазначивши, що 18.07.2025 з сином їхав до лікарні, машиною не керував. Працівники поліції, які проїхали поряд з його автомобілем, який був зупинений, повідомили, що відносно нього наявна постанова про позбавлення права керування, що він не заперечував. Жодної постанови в його присутності не складалось та взагалі не повідомлялось про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Про існування оскаржуваної постанови, стало відомо в листопаді 2025 року, коли було заблокованого його пенсійну карку, після чого він, 20.11.2025, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та терміново звернувся до суду з позовом, просив поновити строк на звернення до суду із позовом через поважність причин пропуску строку.
Представник позивача просив адміністративний позов задовольнити та скасувати оскаржувану постанову через її безпідставність.
Представник відповідача в судове засідання не з`явся, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справі, у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу за відсутності його представника. 
Після оголошеної перерви за клопотанням представника позивача, до судового засідання, сторони у справі, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи не заявились. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, засулхавши пояснення позивача та його представника, дослідивши відзив на позов, матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС - місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.
Судом встановлено, що 18.07.2025 поліцейським Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, старшим сержантом поліції Чабаненко О.А., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5255462 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, зазначені категорії справ стосуються перевірки судом рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).
Так, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА ЕНА № 5255462 від 18.07.2025 винесена працівником поліції як результат розгляду і вирішення справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП та відповідно до ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.
Порядок розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, які віднесені до компетенції Національної поліції, визначається положеннями КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395).
Відповідно до ст. 245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до ст. 284 КУпАП є одним з рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийнято за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і одночасно з цим яке становить найбільше втручання в особисті права, свободи особи, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.
З огляду нв зазначене вище, суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення можливо лише за умови, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому законодавством порядку, а факт вчинення адміністративного правопорушення і вина особи у його вчиненні доведені у встановленому порядку належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для такого рішення суб`єкта владних повноважень є доведення факту вчинення адміністративного правопорушення та вини особи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виконання вищезазначеного обов`язку є визначальним для прийняття правомірного рішення суб`єктом владних повноважень, яке буде становити пропорційне та законне втручання у права та свободи особи, а також підтверджувати належне виконання владних (управлінських) функцій самим суб`єктом владних повноважень.
Виконання цього обов`язку здійснюється у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів, вирішення клопотань, про що зазначено у ст. 279 КУпАП.
При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
Зазначені докази відповідно до ст. 252 КУпАП оцінюються суб`єктом владних повноважень за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, після чого та на основі чого виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, дотримання вимог законодавства у процесі розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення сприяє правомірності рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а отже, сприяє правомірному та пропорційному втручанню у сферу особистих прав і свобод особи, яка зазнає негативних наслідків особистого та майнового характеру внаслідок накладення на неї адміністративного стягнення.
Одночасно з цим з приводу правомірності оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення суд вважає за необхідним вказати на наступні обставини.
З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5255462 вбачається, що за результатами розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення працівником поліції встановлено, що 18.07.2025, о 17:34:03 год. у с м. Самар, дорога М18 196 км. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Lexus, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено рух, будучи позбавленим права керуванням транспортним засобом строком на 1 рік, чим порушено п.2.1.а ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП 
У ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Так, відповідно до загальнодоступних відомостей розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2025 у справі № 183/36665/25 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.2.1.а)).
З урахуванням вищевикладених висновків суд констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, може бути правомірним рішенням суб`єкта владних повноважень лише тоді, коли на підставі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричний висновок щодо того, що водій, будучи позбавленим права креування транспортинм засобом, керував траснпортним засобом.
Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5255462 від 18.07.2025 не вбачається, що до постанови додається будь-які докази, в тому числі відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, що дає змогу встановити фактичні дані, на основі яких посадова особа встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України. Не зазначено про такі докази і у відзиві відповідача.
Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, що не дає підстав зробити категоричний висновок щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак порушення ПДР України, зокрема, керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування трансопртним засобом, а відповідно наявності у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 24 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року - зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Аналогічний висновок також викладено у Постанові КАС ВС від 26.04.2018 у справі № 338/855/17. Так, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова - це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, в межах адміністративних прав щодо оскарження правомірності рішень суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення та подавати на підтвердження цього всі можливі докази. В такий же спосіб законодавство закріплює презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, яку останній має спростувати, застосовуючи всі можливі процесуальні механізми.
Однак в межах даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а судом з наявних матеріалів справи не встановлено жодних обставин, що свідчили б про зворотне. На основі цього суд також приходить до висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України та не доведено правомірність свого рішення, а отже, з урахуванням також вищенаведених обставин та положень законодавства, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, суд приходить до висновку, що спірна постанова серії ЕНА № 5255462 від 18.07.2026 є протиправною та підлягає скасуванню.
Стосовно строків звернення з даним позовом суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Так, відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ст.122 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Позивачем подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови. При цьому, до клопотання додано належні та допустимі докази щодо дати отримання позивачем оскаржуваної постанови 20.11.2025, а також щодо наявності поважних причин, а тому строк звернення до суду з позовом підлягає поновленню.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду №543/775/17 від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року становить 3028 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Проте, з огляду на зазначене вище, при зверненні до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 605,60 грн., який підлягає стягненню на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.
Решта надмірно сплаченого судового збору може бути повернута відповідно до Закону України «Про судовий збір» на підставі письмової заяви позивача.
Керуючись ст.ст.8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст 122, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 КУпАП, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Адміністративний позов ОСОБА_1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.
Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5255462 від 18.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч. 4 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області понесені судові витрати у загальному розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третьог апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст складено та підписано 07.08.2026 року.

Учасники справи :
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ЄДРПОУ - 40108866, місцезнаходження: 49101, м.Дніпро, вул. Троїцька, буд.20-а

Суддя            В.О. Фролова