ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/336/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. (головуючий), Васьковського О.В., Жукова С.В.,
за участі секретаря судового засідання Громак В.О.,
учасники справи:
боржник - ОСОБА_1 - не з`явився,
тимчасово виконуюча обов`язки керуючою реалізацією майна банкрута- арбітражна керуюча - Белінська Н.О., особисто (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua),
кредитор - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",
представник кредитора - Труфанова О.С., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua),
кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "ЕЛ.ЕН.Груп",
представник кредитора - Бабаєва О.О., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua),

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua) касаційну скаргу
Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
на постанову Господарського суду Чернігівської області
від 22.01.2026
у складі судді: Фесюра М.В.
та постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 22.04.2026
у складі колегії суддів: Отрюха Б.В. (головуючий), Сотнікова С.В., Остапенка О.М.,

у справі за заявою
ОСОБА_1 
про неплатоспроможність
ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи

1. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.04.2025, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи -  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, боржник);
введено процедуру реструктуризації боргів боржника з 28.04.2025 року;
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 28.04.2025 року;
керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражну керуючу Белінську Н.О.

2. За наслідками попереднього засідання 23.07.25 визнано грошові вимоги: Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 89 923,82 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» в сумі 47 978,93 грн. Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до боржника на суму 3900,00 грн. відхилено.

3. 24.09.2025 до місцевого господарського суду надійшла заява керуючої реструктуризацією Белінської Н.О. про затвердження плану реструктуризації боргів боржника по справі, до якої подано план реструктуризації в редакції 23.07.2025, протокол зборів кредиторів від 23.09.2025. Заяву з додатками залучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду судом.

4. За наслідками розгляду справи 27.11.2025, зокрема, у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника станом на 23.07.2025 у справі № 927/336/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 відмовлено.
Продовжено строк процедури реструктуризації боргів боржника та повноважень керуючого реструктуризацією до 01 лютого 2026 року.

5. 18.12.2025 до суду від керуючої реструктуризації Белінської Н.О. надійшла заява, якою просила суд затвердити план реструктуризації станом на 23.07.2025, схвалений рішенням зборів кредиторів, яке оформлене протоколом №4 від 17.12.2025, які судом залучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду.

Короткий зміст постанови суду першої інстанції 

6. Постановою Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2026 у справі № 927/336/25, зокрема, у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника станом на 23.07.2025 у справі № 927/336/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 - відмовлено;
припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи - ОСОБА_1 та повноваження керуючої реструктуризацією Белінської Н.О.;
визнано фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом;
введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 строком на дванадцять місяців.

7. У вказаній вище постанові місцевим господарським судом встановлено наявність правових підстав для припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , припинення повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника, визнання банкрутом фізичної особи ОСОБА_1 , введення процедури погашення боргів боржника та призначення тимчасово виконуючою обов`язки керуючої реалізацією майна банкрута фізичної особи ОСОБА_1 арбітражної керуючої Белінську Н.О.

8. Судом першої інстанції встановлено таке:

8.1. АТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.Груп" є конкурсними кредиторами із правом вирішального голосу, при цьому у АТ КБ "ПриватБанк" - 65 % голосів, у ТОВ ФК ЕЛ.ЕН.Груп - 35 % відсотків голосів.

8.2. Збори кредиторів можуть проводитися шляхом опитування (абз.6 ч.3 ст.48 Кодексу).

8.3. Рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника було прийнято на засіданні зборів кредиторів у кількості 35% голосів, яка є і загальною кількості голосів кредиторів.

8.4. Оскільки АТ КБ "ПриватБанк" не надіслало арбітражному керуючому своєї відповіді щодо питань порядку денного зборів кредиторів, план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 схвалено менше ніж 50% конкурсних кредиторів.

8.5. Представниця кредитора АТ КБ "ПриватБанк" зазначала, що обґрунтованих заперечень щодо самого плану реструктуризації у АТ КБ "ПриватБанк" не має, план передбачає повне погашення вимог кредиторів та розроблений відповідно до норм законодавства, однак, при цьому кредитор не погоджує цей план та не голосує проти його схвалення, оскільки у кредитора передбачена певна процедура можливості погодження плану.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишено без задоволення.
Постанову Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2026 у справі № 927/336/25 залишено без змін.

10. Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний господарський суд врахував, що провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відкрито 28.04.2025 року, стан боржника характеризується ознаками неплатоспроможності, майнових активів недостатньо для задоволення вимог кредитора, і станом на 22.01.2026 до суду першої інстанції так і не було подано погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, при цьому, відсутні підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , що передбачені частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, а також не встановлено обставин, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі №927/336/25, з вимогою скасувати оскаржені судові рішення і закрити провадження у справі.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

12. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №927/336/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2026.
13. Ухвалою Верховного Суду від 09.06.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 927/336/25 за касаційною скаргою АТ КБ "ПриватБанк" на постанову Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026.
Датою проведення судового засідання визначено 07.07.2026.

14. У зв`язку з відпусткою судді Огородніка К.М. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 927/336/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Жуков С.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2026.

15. Ухвалою Верховного Суду від 02.07.2026 постановлено судове засідання в провести в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.

16. 06.07.2026 до Верховного Суду від арбітражної керуючої Белінської Н.О. надійшов відзив на касаційну скаргу, з запереченнями проти вимог та доводів скаржника. 

17. Представниця АТ КБ "ПриватБанк" в засіданні суду 07.07.2026 (в режимі відеоконференції) повністю підтримала вимоги касаційної скарги за доводами викладеними в ній. Просила Суд постанову Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі №927/336/25 скасувати і закрити провадження у справі.

18. Арбітражна керуюча Белінська Н.О. в судовому засіданні 07.07.2026 (в режимі відеконференції) проти вимог та доводів скаржника заперечила з підстав викладених у відзиві. Просила Суд постанову Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі №927/336/25 залишити без змін.

19. Представниця кредитора ТОВ ФК ЕЛ.ЕН.Груп у засіданні 07.07.2026 (в режимі відеконференції) вимоги касаційної скарги підтримала.

20. Верховний Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (07.07.2026) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 07.07.2026. Були відсутні і ніші обставини, що унеможливлювали розгляд справи у судовому засіданні 07.07.2026.

21. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 №4857-IX), Верховний Суд розглядає справу № 927/336/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(АТ КБ "ПриватБанк")

22. В обґрунтування підстав касаційного оскарження заявник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій положень статей 123, 126 Кодексу України з процедур банкрутства без урахування висновків Верховного Суду викладених у постанові від 03.08.2023 у справі № 926/2987-б/20, постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, постанові від 18.01.2024 у справі № 911/2308/23.

Доводи арбітражної керуючої
(Белінська Н.О.)

23. Арбітражна керуюча, з посиланням на висновки Верховного Суду, доводить, що зволікання зборів кредиторів з реалізацією власних правомочностей щодо прийняття рішення про схвалення/відмову у схваленні плану реструктуризації боргів боржника у разі його неплатоспроможності є підставою для визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника відповідно до статті 130 Кодексу України з процедур банкрутства.

24. АТ КБ "ПриватБанк" не скористався своїм правом голосу на зборах кредиторів. Не надання кредитором ПАТ КБ "Приватбанк" своєї позиції щодо схвалення/відхилення плану реструктуризації боргів боржника позбавляє права Божника на добросовісне виконання зобов`язань перед кредиторами.

25. Боржник - фізична особа ОСОБА_1 усвідомлює що ризики зазначення неповної інформації у декларації про майновий стан щодо членів сім`ї покладаються саме на боржника відповідно до Постанови КГС у складі ВС від 08.12.2022 у справі № 916/1941/21. Однак, Боржник не в змозі отримати персональні дані іншої особи без її згоди.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

26. Відповідно до вимог статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
28. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
29. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

30. Предметом касаційного перегляду є законність та обґрунтованість постанови господарського суду, залишеної без змін апеляційним господарським судом, щодо переходу до процедури погашення боргів у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1.

31. Згідно зі статтею 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

32. Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі -КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

33. Із введенням в дію КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

34. Неплатоспроможність - це неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

35. З пояснювальної записки до проєкту КУзПБ вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.

36. Тому призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

37. Також у преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

38. За таким підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги п`ятої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичної особи" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

39. З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ) Верховний Суд зауважує, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

40. Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20, ухваленій у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду.

41. Тобто процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.

42. Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

43. Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника. 

44. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ). 

45. Ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

46. Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

47. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 зауважив, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

48. Водночас, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

49. Так, згідно з частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

50. Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

51. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

52. Положення частини одинадцятої статті 126 КУзПБ кореспондуються з частиною першою статті 130 цього Кодексу, згідно з якою господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120-ти днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

53. Системне тлумачення частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у взаємозв`язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 цього Кодексу приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 КУзПБ (подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 25.11.2025 у справі № 921/240/23).

54. За змістом частини першої статті 130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

55. Водночас, наведена норма статті 130 КУзПБ не повинна застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.

56. Приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 цього Кодексу є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

57. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 904/6042/20, від 17.01.2023 у справі №914/3085/21, від 08.12.2022 у справі № 916/1941/21, у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 та від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них у цій справі.

58. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для переходу до процедури погашення боргів боржника, врахувавши не надання плану реструктуризації боргів боржника, схваленого зборами кредиторів та погодженого боржником, недостатність майнових активів для задоволення вимог кредиторів, добросовісність поведінки боржника.

59. У своїх висновках місцевий господарський суд керувався відсутністю підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність згідно вимог частини сьомої статті 123 КУзПБ, оскільки матеріалами справи підтверджується факт надання Боржником виправлених декларацій, які містять повні відомості щодо боржника.

60. Поряд з цим, боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома.

61. За відсутності такої інформації, або відмови члена сім`ї надати таку інформацію, остання може бути отримана з офіційних джерел.

62. Так, матеріали справи містять інформацію щодо доходів та майна членів сім`ї ОСОБА_1 , яка була отримана на запити арбітражної керуючої та була предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанції.

63. За таких обставин, висновок про наявність підстав для переходу до процедури погашення боргів суд першої інстанції мотивував нездатністю Боржника погасити грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування такої процедури, та несхваленням зборами кредиторів плану реструктуризації боргів Боржника у визначений КУзПБ строк, що не зумовлене саме недоброчесністю Боржника.

64. На переконання колегії суддів, твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх обставин у справі, по своїй суті зводиться до незгоди з наданою судами оцінкою доказам у справі та спрямовані на спонукання Верховного Суду здійснити переоцінку доказів і встановити інші обставини справи ніж ті, які вже встановлені судами в оскаржуваних рішеннях, що в силу положень статті 300 ГПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції. 

65. До того ж, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц).

66. Відносно посилання в касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду, перелік яких наведених у пунктах 22 цієї постанови, колегія суддів зазначає наступне.

67. Неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

68. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.

69. При цьому, для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність. 

70. Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

71. Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

72. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

73. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

74. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

75. Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги та необхідність залишення оскаржених судових рішень без змін.

Судові витрати

76. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін оскаржених постанов суду першої та апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення. 

2. Постанову Господарського суду Чернігівської області від 22.01.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі №927/336/25- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

С.В. Жуков