Справа № 750/6306/26
Провадження № 2/750/3287/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року м. Чернігів 

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого - судді - Григор`єва Р.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Коваленко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання,

в с т а н о в и в:

08.06.2026 ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку щомісяця на період до 12 квітня 2031 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя сторін не склалося, внаслідок чого рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2011 даний шлюб розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час донька навчається на денній формі навчання на 1 курсі Винницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова. Наголошує, що відповідач мешкає окремо, має самостійний дохід, не має на утриманні інших дітей, дружини, батьків. Позивач вважає, що ОСОБА_2 не виконує обов`язку щодо утримання батьками повнолітніх дітей, які продовжують навчання, оскільки останній ухиляється добровільно сплачувати в достатньому розмірі аліменти.
Ухвалою суду від 09.06.2026 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
29.06.2026 відповідач ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що визнає позов частково та просить стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини доходів. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач зазначає, що він є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується копією посвідчення серії № НОМЕР_1 , оскільки у нього наявні захворювання та травми, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини. На даний час звільнений з військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Наголошує, що ОСОБА_2 є пенсіонером, тому встановлені обмеження та протипоказання щодо умов та характеру праці суттєво обмежують можливість працевлаштування.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначила, що вона також має 3 групу інвалідності, пов`язану з онкологічним захворюванням, але продовжує військову службу у ЗСУ, щоб забезпечувати доньку та літніх батьків, але цих коштів не вистачає. В той же час відповідач не підтримує зв`язку з донькою, не надає жодної матеріальної допомоги, хоча має можливість, оскільки є працездатним, працює неофіційно таксистом, що підтверджується наданою постановою суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також отримує постійний дохід у вигляді пенсії щомісячний розмір якої складає 33 856, 09 грн. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданому відзиві на позов справу просив розглядати за без його участі.
Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з такого.
08 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 363.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 969.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 липня 2011 року шлюб, укладений 08 квітня 2008 року між сторонами, розірвано.
На час звернення до суду ОСОБА_3 досягла повноліття, однак не досягла двадцяти трьох років.
Відповідно до довідки Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова від 15 квітня 2026 року № 05/1906 ОСОБА_3 з 01 вересня 2025 року навчається за денною формою здобуття освіти на 1 курсі медичного факультету № 1 за спеціальністю «Медицина» за рахунок коштів державного бюджету. Строк закінчення навчання 30.06.2031.
Згідно з довідкою від 01.04.2026 ОСОБА_3 проживає в гуртожитку АДРЕСА_1 з оплатою 8000 грн за навчальний рік.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).
Вiдповiдно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів у відповідності до положень статті 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі
№ 756/9882/19, провадження № 61-2065св23, зазначено, що стягнення з батьків аліментів на повнолітніх дочку чи сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку чи сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою чи сином віку понад 18 років, але менше 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зробив висновок, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Також у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18, зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають враховуватися, зокрема, витрати, пов`язані з навчанням, підручниками, проїздом до навчального закладу та проживанням за місцем його знаходження.
Отже, для вирішення цієї справи суд повинен встановити не лише факт навчання повнолітнього сина сторін, а й наявність у нього потреби в матеріальній допомозі та можливість відповідача таку допомогу надавати.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже на день звернення до суду досягла повноліття, однак не досягла двадцяти трьох років. Продовжує навчання за денною формою здобуття освіти у Винницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова за рахунок коштів державного бюджету. 
Суд приймає до уваги те, що денна бюджетна форма навчання об`єктивно обмежує можливість повнолітнього студента отримувати постійний самостійний дохід, достатній для забезпечення власних повсякденних потреб та не свідчить про відсутність у нього потреби в матеріальній допомозі. Навчання ОСОБА_3 за рахунок коштів державного бюджету означає, що на батьків не покладається обов`язок оплачувати освітні послуги. Однак таке навчання повнолітньої особи, пов`язане не лише з оплатою освітніх послуг, а й із необхідністю забезпечення харчування, одягу, проїзду, навчальних матеріалів, засобів зв`язку, медичних потреб, побутових витрат та інших витрат, необхідних для нормального проходження навчального процесу.
Крім того, позивач фактично забезпечує проживання доньки та значну частину повсякденних побутових потреб. Така обставина не звільняє відповідача від участі в утриманні повнолітньої доньки, оскільки обов`язок щодо матеріальної підтримки дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків відповідно до їхніх можливостей.
Суд враховує матеріальне становище позивача, наявність тяжких захворювань, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 17.02.2025 № 1548, у зв`язку із чим вона потребує постійного лікування, обстеження та спостереження, наявність на утриманні літніх батьків, тому не в змозі повністю забезпечувати доньку.
Водночас, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує факту отримання ним постійного доходу у вигляді пенсійного забезпечення та частково визнає позов, погоджуючись на сплату аліментів у розмірі 1/8 частини усіх видів свого заробітку (доходу). Таке часткове визнання позову свідчить про те, що відповідач визнає сам факт існування в нього обов`язку брати участь в утриманні повнолітньої доньки та наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу хоча б у певному розмірі.
Отже, часткове визнання позову відповідачем не означає, що суд зобов`язаний визначити аліменти саме в розмірі 1/8 частини доходу. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням усіх установлених обставин справи, балансу інтересів повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, матеріального становища матері та реальних можливостей відповідача.
Оцінюючи доводи відповідача про стан здоров`я, суд виходить із того, що надані медичні документи (довідка до акту огляду МСЕК серії АВА № 024482, пенсійне посвідчення, посвідчення інваліда війни, свідоцтво про хворобу № 1400, консультаційний висновок спеціаліста від 24.06.2026, виписний епікриз № 1553 від 16.04.2022 тощо), підтверджують наявність у відповідача істотних захворювань та встановлення йому інвалідності ІІ групи внаслідок захворювань і травм, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби.
Разом із тим інвалідність ІІ групи сама по собі не звільняє відповідача від виконання батьківського обов`язку щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Закон пов`язує виникнення такого обов`язку з наявністю в нього можливості надавати матеріальну допомогу. 
У даній справі така можливість підтверджується, зокрема, його частковим визнанням позову та отриманням відповідачем постійного доходу, а саме пенсійного забезпечення, що підтверджується відповіддю на запит № 346653832 від 19.06.2026 від Центрального відділу ДВС у м. Чернігові, місячний розмір якого становить 33856,09 грн. Сам ОСОБА_2 підтвердив в суді, що, окрім пенсійного забезпечення, він є працевлаштованим та працює водієм таксі, що підтверджується його поясненнями в постанові Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2026.
При цьому відповідачем не надано суду належних доказів розміру постійних щомісячних витрат на лікування, який би свідчив про неможливість сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж запропонована ним 1/8 частина доходу. Медичні документи підтверджують стан здоров`я та потребу в лікуванні, однак не містять достатніх даних про конкретний обсяг щомісячних фінансових витрат, які б об`єктивно виключали можливість сплати аліментів у розмірі 1/4 частини доходу.
Суд також враховує, що матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини чи інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати за законом.
З урахуванням наведеного суд вважає, що заявлений відповідачем розмір аліментів - 1/8 частина усіх видів його заробітку (доходу) - суд вважає недостатнім.
Такий розмір не забезпечить належної участі батька у матеріальному утриманні повнолітньої доньки, яка навчається за денною формою здобуття освіти, не має стабільного самостійного доходу та потребує допомоги на забезпечення повсякденних життєвих і навчальних потреб.
На переконання суду стягнення аліментів лише у розмірі 1/8 частини доходу відповідача за встановлених у справі обставин фактично поклало б основний тягар утримання повнолітньої доньки на матір, що не відповідало б принципу рівності обов`язків батьків та необхідності участі обох батьків у матеріальному забезпеченні дитини. Разом з тим, стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача є справедливим, розумним і пропорційним способом захисту права повнолітньої доньки на матеріальну допомогу від батька на період навчання.
Відповідно до статті 191 СК України, яка застосовується до цих правовідносин з урахуванням статті 201 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки позов подано до суду 08 червня 2026 року, аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати і до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як особа, яка звернулася з позовом про стягнення аліментів, а відповідач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, підстав для стягнення судового збору з позивача або відповідача немає.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, судові витрати у справі підлягають компенсації за рахунок держави.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 206, 259, 263–265, 268, 273, 274, 354, 430 ЦПК України, статтями 182, 191, 199–201 СК України, статтею 5 Закону України «Про судовий збір», суд 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з 08 червня 2026 року і до 30.06.2031, тобто до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова.
Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя         Р.Г. Григор`єв