Справа № 570/630/26
Номер провадження 2/570/1176/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
06 липня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області, в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту, -
в с т а н о в и в :
11 лютого 2026 року ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" (далі - позивач, ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф") звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037367 від 13 березня 2020 року у розмірі 16152,64 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 13 березня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Форза" та відповідачем укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037367. Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики. В порушення вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання, та не вніс платежі, передбачені умовами договору позики, як повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом.
30 червня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Форза" та ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" укладено договір факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року, згідно з яким та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Фінансова компанія "Форза" включно і до відповідача, порядковий номер згідно реєстру боржників 1473.
У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 09 лютого 2026 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 16152,64 грн, що складається з: залишок заборгованості за тілом - 4298,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування - 1192,70 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 01 липня 2021 року по 28 серпня 2021 року) - 9670,50 грн; інфляційне збільшення - 991,44 грн (нараховано новим кредитором за період 28 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року).
Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, в поданій позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі та відзив на позов не подав.
Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що 13 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форза" та відповідачем укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037367, відповідно до п.3.1 якого, товариство на умовах цього Договору та Правил надає Клієнту грошові кошти у сумі визначеній п. 5. Договору, а Клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3. даного Договору. Кредит надається Позичальнику на визначені ним особисто цілі. 3.2. Сторони погодили, що Клієнту відповідно до умов цього Договору немає необхідності укладати договори щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту.
У п.5 договору сторони узгодили: загальний розмір кредиту - 4298,00 грн; дата видачі кредиту - 13 березня 2020 року; дата погашення заборгованості - 27 березня 2020; мета - споживчі цілі; базова процентна ставка - 0,01% в день; процентна ставка у разі користування поза межами строку дії договору - 2,50% в день.
Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором х583194х.
Також сторонами підписано додаток до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037367 від 13 березня 2020 року - Графік платежів.
Відповідно до довідки про ідентифікацію, ТОВ "Фінансова компанія "Форза" підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №00020037367 від 13 березня 2020 року, ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор х583194х; час відправки ідентифікатора позичальнику - 13 березня 2020 року 11:09:00, номер телефону НОМЕР_1 .
30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форза" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" укладено договір факторингу №20210630-Ф/2, відповідно до п.2.1 якого, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.
У розділі 3 договору сторони узгодили фінансування та порядок розрахунків.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку №1 до цього договору.
На виконання умов договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" сплачено ТОВ "Фінансова компанія "Форза" 400000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №279 від 05 липня 2021 року.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №1 до договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року, ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" набуло право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Форза" до відповідача за кредитним договором №00020037367 від 13 березня 2020 року у загальному розмірі 5490,70 грн, з яких: заборгованість по тілу - 4298,00 грн, заборгованість по відсоткам - 1192,70 грн.
Листом вих.№207051473 від 09 липня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" повідомило відповідачу про відступлення права вимоги на підставі договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року.
Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача за договором №00020037367 від 13 березня 2020 року становить 16152,64 грн, з яких: залишок заборгованості за тілом - 4298,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування - 1192,70 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року) - 9670,50 грн; інфляційне збільшення - 991,44 грн (нараховано новим кредитором за період 28 березня 2020 року по 23 лютого 2022 року).
Станом на день розгляду справи доказів належного виконання відповідачем зобов`язання за договором не надано.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст.627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із п. 6 ч.1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч.6 ст. 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2020 року між відповідачем та ТОВ "ФК "Форза" було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020037367.
Відповідно до п. 4 Договору, Договір та зміни до нього укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладанням електронних підписів одноразовим/мережевим ідентифікатором). У випадку оформлення договору чи здійснення інших дій, пов`язаних із його виконанням в онлайн-режимі на офіційному сайті товариства, за допомогою засобів електронного зв`язку, електронні документи оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами, складеними на паперовому носієві і підписаними власноручним підписом.
Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020037367 від 13 березня 2020 року підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) x583194x.
Відповідно до заяви формуляр про акцептування оферти, яка також підписана шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) x583194x, відповідач погодилась та прийняла пропозицію ТОВ "ФК "Форза" укласти договір про надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Враховуючи викладене, відповідач уклала із ТОВ "ФК "Форза" електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" (електронним підписом одноразовим ідентифікатором x583194x), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Відповідачем не спростовано факту укладення з ТОВ "ФК "Форза" вказаного договору позики.
Доказів того, що її персональні дані (паспортні дані громадянина України, РНОКПП, засоби зв`язку, реквізити банківської картки) були використані товариством чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені, відповідачем не надані. Доказів звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідачка не надала.
Вказане, на думку суду, свідчить саме про волевиявлення відповідача щодо встановлення кредитних правовідносин з ТОВ "ФК "Форза".
При цьому, відповідач не скористалась, передбаченим п. 6.1. договору позики, правом протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, що свідчить про досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов правочинів та їх укладеність.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач посилався на те, що відповідач на виконання умов спірного договору отримала кредитні кошти, однак, в обумовлений сторонами строк такі не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020037367 від 13 березня 2020 року в розмірі 4298,00 грн.
Так, згідно із п. 5 Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020037367 від 13 березня 2020 року, загальний розмір кредиту становить 4298,00 грн; дата видачі кредиту - 13 березня 2020 року; дата погашення заборгованості - 27 березня 2020; мета - споживчі цілі; базова процентна ставка - 0,01% в день; процентна ставка у разі користування поза межами строку дії договору - 2,50% в день.
Проте, у справі відсутні належні та допустимі докази перерахування ТОВ "ФК "Форза" на картковий рахунок відповілача (який відповідач вказала при оформлені договору) кредитних коштів на виконання умов спірного договору.
Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15.
До суду позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту перерахування первісним кредитором відповідачу грошових коштів на виконання умов договору.
Надана позивачем довідка про ідентифікацію не може свідчити про перерахування коштів саме на рахунок відповідача, без ідентифікації особи та належності вказаного рахунку відповідачу. Клопотання про витребування доказів з рахунку відповідача, позивачем перед судом не ставилось.
Відтак, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, оформлені відповідно до Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність", з яких можливо було б встановити здійснення переказу та(або) кредитних коштів від ТОВ "ФК "Форза" до відповідача.
Враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт перерахування первісним кредитором відповідачу кредитних коштів за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020037367 від 13 березня 2020 року, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 272, 273, 280, 282, 284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
У задоволенні позову ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф"до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту - відмовити повністю. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Позивач, на рішення може подати апеляційну скаргу безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
позивач - ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф", місцезнаходження: вул. С.Бандери, буд. 87, оф 54, м. Львів, код ЄДРПОУ 42655697;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.