Справа № 208/2027/26
Номер провадження № 2/0186/1190/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
22 липня 2026 року м.Шахтарське.
Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули С.А.
при секретарі - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шахтарському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
10 квітня 2026 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - Янжули С.А., надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами №71692486 від 08 липня 2025 року та №8317991 від 29 червня 2025 року в сумі 18 525 гривень, а також суму судового збору в розмірі 2 662,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 08 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – Первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №71692486. За умовами Договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3 500 грн, строком на 10 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,5% в день (базова процентна ставка/фіксована), комісія - 5% від суми кредиту. Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 33042, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за Договором №71692486 від 08 липня 2025 року та передало ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 3 500 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи, що підтверджується платіжною інструкцією від 08 липня 2025 року. Також, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїм листом підтверджує, що на банківський рахунок відповідача, на підставі платіжної інструкції від 08 липня 2025 року перераховані кошти на виконання умов кредитного договору №71692486. 
Всупереч умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №71692486 від 08 липня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 16 жовтня 2025 року до Договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 850 грн, з яких: 3 500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 175 грн – сума заборгованості за відсотками, 175 грн - сума заборгованості за комісією, 7 000 грн - сума заборгованості за пенею.
Зазначену суму заборгованості представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача.
Крім того, 29 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – Первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8317991. За умовами Договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 грн, строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день (базова процентна ставка/фіксована), комісія - 17,25% від суми кредиту. Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 746367, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за Договором №8317991 від 29 червня 2025 року та передало ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 2 000 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи, що підтверджується платіжною інструкцією від 29 червня 2025 року. Також, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїм листом підтверджує, що на банківський рахунок відповідача, на підставі платіжної інструкції від 29 червня 2025 року перераховані кошти на виконання умов кредитного договору №8317991. 
Всупереч умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №8317991 від 29 червня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 16 жовтня 2025 року до Договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7 675 грн, з яких: 2 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 330 грн – сума заборгованості за відсотками, 345 грн - сума заборгованості за комісією, 4 000 грн - сума заборгованості за пенею.
Зазначену суму заборгованості представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також суму судового збору в розмірі 2 662,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
На вимогу позивача ухвалою суду випробовувалися докази по справі, а саме у АТ "Універсал Банк" та в АТ "ПУМБ" інформацію, що містить банківську таємницю, які виконали ухвалу суду та надали суду письмові докази по справі, які витребувалися судом.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до наступного висновку.
Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 08 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – Первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №71692486. За умовами Договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3 500 грн, строком на 10 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,5% в день (базова процентна ставка/фіксована), комісія - 5% від суми кредиту. Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 33042, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за Договором №71692486 від 08 липня 2025 року та передало ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 3 500 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи, що підтверджується платіжною інструкцією від 08 липня 2025 року. Також, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїм листом підтверджує, що на банківський рахунок відповідача, на підставі платіжної інструкції від 08 липня 2025 року перераховані кошти на виконання умов кредитного договору №71692486. 
Всупереч умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №71692486 від 08 липня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 16 жовтня 2025 року до Договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 850 грн, з яких: 3 500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 175 грн – сума заборгованості за відсотками, 175 грн - сума заборгованості за комісією, 7 000 грн - сума заборгованості за пенею.
Крім того, 29 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – Первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8317991. За умовами Договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 грн, строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день (базова процентна ставка/фіксована), комісія - 17,25% від суми кредиту. Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 746367, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за Договором №8317991 від 29 червня 2025 року та передало ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 2 000 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи, що підтверджується платіжною інструкцією від 29 червня 2025 року. Також, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїм листом підтверджує, що на банківський рахунок відповідача, на підставі платіжної інструкції від 29 червня 2025 року перераховані кошти на виконання умов кредитного договору №8317991. 
Всупереч умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №8317991 від 29 червня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 16 жовтня 2025 року до Договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7 675 грн, з яких: 2 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 330 грн – сума заборгованості за відсотками, 345 грн - сума заборгованості за комісією, 4 000 грн - сума заборгованості за пенею.
Як вбачається з відповіді та виписок по рахунках, наданих АТ "Універсал Банк" та АТ "ПУМБ" у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Універсал Банк" емітовано карту № НОМЕР_1 . 08 липня 2025 року на вказаний картковий рахунок відбулося зарахування кредитних коштів в сумі 3 500 гривень. В АТ "ПУМБ" на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 . 29 червня 2025 року на вказаний картковий рахунок відбулося зарахування кредитних коштів в сумі 2 000 гривень.
Всупереч умов кредитних договорів, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
Згідно із ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Отримання відповідачем грошових коштів у позику підтверджено долученими до матеріалами справи письмовими доказами.
Відповідач не надавав своєчасно ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними договорами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.
Зазначені договори відповідачем не оспорювався, у передбаченому законом порядку не визнані недійсними/нікчемними.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, ТОВ «Фінпром Маркет» є новим кредитором у зобов`язанні, позичальником у якому є відповідач ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені Договором строки погашення заборгованості не здійснював, внаслідок чого у нього перед позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» утворилась заборгованість за кредитними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою.
Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У силу ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
На час розгляду справи в суді відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Договором позики у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України.
Отже, суд дійшов висновку, що знаходить своє підтвердження обставина наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитними договорами, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за вказаними вище кредитними договорами.
Суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №71692486 від 08 липня 2025 року - за тілом кредиту в розмірі 3 500 гривень та за кредитним договором №8317991 від 29 червня 2025 року - за тілом кредиту в розмірі 2 000 гривень, підлягає задоволенню.
Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.
Суд вважає, що проценти за користування кредитними коштами нараховані позивачем в межах строку кредитуванню, тому підлягає стягненню з відповідача заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами: за кредитним договором №71692486 від 08 липня 2025 року - 175 гривень та за кредитним договором №8317991 від 29 червня 2025 року - 1 330 гривень.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача комісії в розмірі 175 гривень та 345 гривень за кредитними договорами, суд приходить до наступного.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч.1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з дати набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
Споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.
Зі змісту кредитного договору, що є предметом дослідження у цій справі вбачається, що в ньому не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами.
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони, не є належним способом захисту прав, а відтак обов`язковим, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
Ці висновки узгоджуються також з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).
В зв`язку з чим, позовна вимога в частині стягнення комісії, є такою, що не підлягає задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею/неустойкою в розмірі 7 000 гривень та 4 000 гривень, відповідно, суд приходить до наступного.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки штрафні санкції нараховані позивачем в період дії в Україні воєнного стану, то відповідач, на підставі п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як позикодавця, суму пені, штрафу, отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, права вимоги за яким перейшло до позивача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню, а саме: за кредитним договором №71692486 від 08 липня 2025 року в сумі 3 675 гривень, з яких: 3 500 гривень - тіло кредиту та 175 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами; за кредитним договором №8317991 від 29 червня 2025 року в сумі 3 330 гривень, з яких: 2 000 гривень - тіло кредиту та 1 330 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір включено до складу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача - на 38% (в сумі 7 005 грн), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 011,71 грн (7 005 грн (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 18 525 грн (загальна сума позовних вимог) = 38% х 2 662,40 грн (сума сплаченого судового збору).
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України). 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. 
Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. 
Згідно із ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.
За приписами ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). 
Нормою ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, копію Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, копію Витягу з Акту № 8ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 29 жовтня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, копію платіжної інструкції від 10 листопада 2025 року, копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію довіреності.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 38%, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 1 710 грн.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, -суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовільнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", заборгованість:
- за кредитним договором №71692486 від 08 липня 2025 року в сумі 3 675 гривень, з яких: 3 500 гривень - тіло кредиту та 175 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 
- за кредитним договором №8317991 від 29 червня 2025 року в сумі 3 330 гривень, з яких: 2 000 гривень - тіло кредиту та 1 330 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 
а всього стягнути: 7 005 (сім тисяч п`ять) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" судові витрати по справі в розмірі 2 721 (двох тисяч семиста двадцяти однієї) гривні 71 копійки, з яких: 1 011,71 гривень - судовий збір та 1 710 гривень витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Інформація про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", код ЄДРПОУ 43311346, адреса: вул.Садова, буд.31/33, м.Ірпінь.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає, як ВПО, по АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 22 липня 2026 року.
Суддя: С.А.Янжула.