П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1578/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б. 
15 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01.02.2023 перерахунок та з 01.12.2025 доплату та подальшу виплату пенсії.
Ухвалою від 20.01.2026 позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом подання до Житомирського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду, вказавши підстави для поновлення строку та приєднавши докази поважності причин його пропуску, оформленої з урахуванням вимог статті 167 КАС України.
26.01.2026 до суду надійшла заява позивача про поновлення процесуального строку від представника позивача, в якій зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 30.12.2025 на звернення представника позивача повідомило, що підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до вищезазначеної довідки про розмір грошового забезпечення відсутні. Таким чином, після отримання відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вищезазначеної довідки та не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року позовну заяву повернуто позивачу в частині позовних вимог за період з 01.02.2023 по 13.07.2025.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на порушення судом норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 312 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Повертаючи позовну заяву в частині за період з 01.02.2023 по 13.07.2025, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а в заяві про його поновлення не зазначені підстави пропуску строку звернення до суду, які можуть бути визнані судом поважними.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом або іншими законами можуть встановлюватися спеціальні строки для звернення до адміністративного суду. Якщо інше не передбачено, такі строки обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 18.02.2022 у справі № 380/893/20, від 25.07.2022 у справі № 120/14148/21-а.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду у справі №240/14648/25 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив до ГУ ФУ в Житомирській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023.
Однак відповідачем перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки не здійснено та повідомлено позивача листом від 30.12.2025 про відсутність підстав для такого перерахунку. 
Як свідчить аналіз вищенаведених норм процесуального права, строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд першої інстанції вирішуючи питання процесуальних строків виходив виключно із дати подання позову ОСОБА_1 , однак залишив поза увагою факт та дату отримання відповідачем довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.
До моменту направлення довідки про розмір грошового забезпечення позивача, відповідач не міг вчиняти протиправні дії щодо відмови в перерахунку, адже довідка в нього була відсутня. А тому початком відліку строку звернення до суду з даним позовом є саме момент отримання відповідачем довідки від 31.10.2025 б/н.
За викладених обставин колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період із 01.02.2023 по 13.07.2025.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви в частині.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.
Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року, - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. .

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.