Справа № 161/11980/26 
Провадження № 2/161/6229/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області 
в складі: головуючого – судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» Медведєва Наталія Олександрівна звернулася до суду з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.09.2025 року відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір № 16.09.2025-100001029.Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 гривень, строком на 189 днів, процентна ставка «стандарт» - 1% за 1 день користування, комісія становить 7% від суми кредиту та становить 140 грн. 23.09.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. Сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 4000 грн. 00 коп. 07.10.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 6000 грн. 00 коп. 10.10.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 8000 грн. 00 коп. 18.11.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 10 500 грн. 00 коп. 26.11.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 12 700 грн. 00 коп.

Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. 
Відповідачем проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 980 грн. від 06.10.2025 року, на суму 2460 грн. від 27.10.2025 року, на суму 220 грн. від 30.10.2025 року, на суму 4780 грн. від 17.11.2025 року.
Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та кредит не повернув, а тому виникла заборгованість в розмірі у розмірі 23680,18 грн., що складається з: тіла кредиту – 9900,40 грн.; процентів – 7100, 78 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 329 грн.; відсотки, нараховані по 625 ст. ЦК України – 6350 грн.
На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 23 680,18 грн та сплачений судовий збір.
Ухвалою від 08 червня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.
Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки на поштову адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що відповідає п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у цій справі.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Суд установив, що 16.09.2025 року відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір № 16.09.2025-100001029.Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 гривень, строком на 189 днів, процентна ставка «стандарт» - 1% за 1 день користування, комісія становить 7% від суми кредиту та становить 140 грн. 23.09.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. Сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 4000 грн. 00 коп. 07.10.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 6000 грн. 00 коп. 10.10.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 8000 грн. 00 коп. 18.11.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 10 500 грн. 00 коп. 26.11.2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту. Відповідно до п.1.1. сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 12 700 грн. 00 коп.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості, заборгованість за кредитним договором № 16.09.2025-100001029 від 16.09.2025 року станом на 28.05.2026 року становить 23680,18 грн., що складається з: тіла кредиту – 9900,40 грн.; процентів – 7100, 78 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 329 грн.; відсотки, нараховані по 625 ст. ЦК України – 6350 грн.
Відповідачем не спростований розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом, наданий позивачем.
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Позивачем доведено укладання між ТзОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № 16.09.2025-100001029 від 16.09.2025 року, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 16.09.2025-100001029 від 16.09.2025 року в розмірі 17 330,18 грн., що складається із заборгованості з тіла кредиту – 9900,40 грн.; процентів – 7100, 78 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 329 грн.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за процентами річних (на підставі ст. 625 ЦК України) в розмірі 6 350 грн. 
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України закріплено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.
Отже, до таких правовідносин не застосовуються положення статті 625 ЦК України.
Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 752/30967/21 (провадження № 61-134св25).
Оскільки проценти річних нараховані у період дії в Україні воєнного стану, а тому відповідач є звільненим від обов`язку їх сплати (п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України). Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України слід відмовити.
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 6 350 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн.
У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову на суму 17 330,18 гривень (73,18 %), на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути (2 662,40 х (17 330,18 грн./ 23680,18 грн.) = 1 948,45 гривень судового збору.
Крім того, позивач заявив до стягнення витрат, пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення, в розмірі 159,78 грн.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем ТОВ «Споживчий центр», на виконання вимог ЦПК України, з урахуванням подання до суду даної позовної заяви через систему «Електронний суд», до позовної заяви додано докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками через Поштову службу «Е-Пост».
Відповідно до квитанції № 2093093 від 01.06.2026 року загальна вартість пересилання копії позовної заяви ТОВ «Споживчий центр» відповідачу засобами поштового зв`язку Поштовою службою «Е-Пост» склала 159,78 грн.
Вказані витрати, пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, та відповідно до п.4 ч.3 ст.133, ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у разі задоволення позову в розмірі 159,78 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 16.09.2025-100001029 від 16.09.2025 року в розмірі 17 330 (сімнадцять тисяч триста тридцять) гривень 18 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1 948 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) гривень 45 копійок судового збору.
Стягнути з  ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати по справі, пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення, в розмірі 159 (сто п`ятдесят дев`ять) гривень 78 копійок.
В решті позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133 А;
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту заочного рішення – 15 вересня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області         Т.М. Філюк