Справа № 161/7172/26 | Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/1135/26 | Доповідач: Бовчалюк  З. А.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А., 
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Русинчук М.М.,
заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,
заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа малолітня ОСОБА_5 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , про оголошення особи померлою за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою.
Заяву обґрунтовує тим, її син — ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був мобілізований 04 квітня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-снайпера 1-го взводу снайперів роти снайперів.
12 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання поблизу міста Мар`їнка Покровського району Донецької області внаслідок ворожого мінометного обстрілу було втрачено зв`язок із військовослужбовцем ОСОБА_6 . З цього часу його місцезнаходження не встановлено, до місця несення служби він не повернувся, а будь-які відомості про нього відсутні.
За фактом безвісного зникнення ОСОБА_6 розпочато досудове розслідування, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також його внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Незважаючи на проведення розшукових заходів та досудового розслідування, місцезнаходження військовослужбовця станом на час звернення до суду не встановлено.
Обставини зникнення ОСОБА_6 пов`язані з безпосередньою участю у бойових діях та відбулися за умов, що реально загрожували його життю. З моменту його зникнення минуло понад два роки, жодних відомостей про те, що він живий, не отримано.
Оголошення ОСОБА_6 померлим є необхідним для реалізації та захисту прав та законних інтересів членів його сім`ї, у тому числі для оформлення передбачених законодавством соціальних гарантій, спадкових прав та інших майнових і немайнових прав.
З огляду на наведене заявниця просить оголосити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим та встановити датою його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 — день його ймовірної загибелі під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2026 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 – відмовлено.
Вважаючи рішення суду незаконним і необґрунтованим заявник подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильну оцінку доказів та встановлених обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її заяву задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази , які у своїй сукупності дають підстави для висновку про високу ймовірність загибелі ОСОБА_6 у визначену заявницею дату або за інших конкретних обставин. 
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.
З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10, 17).
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4558 від 31 грудня 2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 14 год. 00 хв. під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Мар`їнка Покровського району Донецької області внаслідок ворожого мінометного обстрілу було втрачено зв`язок зі стрільцем-снайпером 1-го взводу снайперів роти снайперів військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 та наказано вважати його зниклим безвісти за особливих обставин під час захисту Вітчизни (а.с.11).
За фактом безвісти зникнення військовослужбовця ОСОБА_6 слідчим управлінням ГУНП у Волинській області внесено відомості до ЄРДР за №21023030580003965, від 23.12.2023 року за ч.1 ст.115 КК України та проводиться розслідування. Кримінально провадження скеровано за підслідністю до ВП №2 Покровського районного управління поліції ГУНП у Донецькій області (а.с.12).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за №2024020-156, від 02.02.2024 року - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вважається зниклим безвісти на території бойових дій - з 02.02.2024 року, що підтверджується повідомленням ГУНП за № 1329/24/04-2024, та витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за №20240202-156 (а.с.13).
ОСОБА_6 з 27.12.2023 року є учасником бойових дій, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру ветеранів війни за №20250121-00002395 (а.с.14).
Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 за №896, від 12.02.2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - є військовослужбовцем, який безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України (а.с.15).
За змістом сповіщення сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_5 за №542 від 22.12.2023 №8143, ОСОБА_6 , виконуючи бойове завдання щодо захисту Батьківщини, зник безвісти 12.12.2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області (а.с.16).
Відповідно до відомостей Національної поліції України на адвокатський запит адвоката, в провадження слідчого відділу Покровського районного управління поліції ГУНП у Донецькій області перебуває кримінальне провадження, розпочате 23 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Досудове слідство триває, місцезнаходження ОСОБА_6 не встановлено.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має нам меті усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, закон хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого – потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані суто на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що закон доповнив частину другу статті 46 ЦК України реченням другим задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа – з надзвичайно великою вірогідністю – є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Отже, предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (територіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у разі загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі за обставин, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним і може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (див. постанову Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23)).
Результат аналізу наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе тільки за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24 (провадження № 61-6220св25)).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, в районі населеного пункту Мар`їнка Покровського району Донецької області. Вказана обставини жодним учасником справи не заперечувалась та не спростовувалась. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376, в редакції станом на час розгляду справи судом, територія м. Мар`їнка, Покровського району, Донецької області з 17 січня 2025 року по даний час тимчасово окупована Російською Федерацією територія України.
ОСОБА_6 зник безвісти в результаті виконання бойового завдання в районі населеного пункту Мар`їнка Покровського району Донецької області, де не ведуться активні бойові дії, як на час звернення заявника з даною заявою так і під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду даної цивільної справи, оскільки дана територія тимчасово окупована з 17 січня 2025 року.
В судовому засіданні з`ясовано, що з 12.12.2023 року ОСОБА_6 не виходить на зв`язок та щодо нього відсутня будь яка інформація. Фактично з моменту набуття ОСОБА_6 статусу безвісно відсутнього за особливих обставин пройшло понад 2 роки. 
Зважаючи на обставини за яких безвісти зник ОСОБА_6 , окупацію території навколо та безпосередньо місця ймовірного зникнення, заявниця позбавлена можливості подати інші докази, які на переконання суду першої інстанції, дали б підстави для висновку про високу ймовірність загибелі її сина. При тому, компетентні органи жодної інформації щодо зникнення військового службовця не надають, стверджуючи, що інформація про перебування його у полоні відсутня. 
За загальним правилом оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. 
В ході розгляду даної справи такі обставини знайшли своє підтвердження в повному обсязі, зокрема доказами, які містяться в матеріалах справи та є посилання в даній постанові. 
Отже, встановивши, що наявні в справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок бойових дій під час захисту Батьківщини в районі населеного пункту Мар`їнка Покровського району Донецької області 12 грудня 2023 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про недоведеність ОСОБА_1 обставин на які вона покликалась та безпідставно відмовив у задоволенні її заяви.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, допустивши невідповідність висновків, які у ньому виклав, встановленим обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа малолітня ОСОБА_5 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , про оголошення особи померлою - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Луцька померлим, ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок загибелі під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини в районі населено пункту Мар`їнка Покровського району Донецької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: