Справа № 752/2471/26 
Провадження №: 2/752/7092/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

24.08.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Кирильчук І. А.
при секретарі - Сінчук І.А.
за участю представника позивача - адвоката Буліменка Євгена Володимировича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,
в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.
Позов обґрунтовано тим, що він із ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 1995 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала останній за життя на праві приватної власності. За життя спадкодавець заповіту не склала, у зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.
28 червня 2022 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої її рідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
04 липня 2022 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 
28 грудня 2022 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої його дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 16 червня 2023 року через свого представника із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 
Постановою Дванадцятої київської державної нотаріальної контори 
від 16 червня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру, у зв`язку із тим, що відсутні документи, які посвідчують право власності на спадкове майно. 
Позивач зазначає, що оригінали документів на право власності на квартиру знаходились у рідної сестри ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено (справа № 759/15173/23). 
Позивач вказував, що він належить до першої черги спадкування за законом після померлої його дружини ОСОБА_3 , інші спадкоємці першої черги відсутні. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , жила площа 19,10 кв. м, загальна площа 40,10 кв. м, у порядку спадкування за законом після смерті його дружини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Витребувано у Дванадцятої київської державної нотаріальної контори засвідчені належним чином копії матеріалів спадкової справи № 617/2022 до майна померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. 
На виконання ухвали суду від 04 лютого 2026 року, 01 квітня 2026 року за вх. № 1415/01-16 до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 617/2022 після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 квітня 2026 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Буліменко Є. В. підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, які зазначені у позовній заяві.
У судове засідання, призначене на 27 травня 2026 року на 10:00 год., на 22 липня 2026 року на 12:00 год, на 24 серпня 2026 року на 12:00 год., відповідач ОСОБА_2 не з`явився.
Всі судові повістки, які направлялися на адресу реєстрації відповідача ( АДРЕСА_3 ) повернулися до суду із відміткою відміткою «Повернення. Адресат відсутній за вказаною адресою». 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно постанов Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Крім того, на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення для відповідача ОСОБА_2 про його виклик на судове засідання, призначене на 24 серпня 2026 року на 12:00 год. 
Однак, відповідач на жодне судове засідання не з`явився.
Представник Дванадцятої київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлялася належним чином шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документа, яка міститься в матеріалах справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та вислухавши пояснення представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до ордера від 30 жовтня 1982 року, виданого виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, ОСОБА_3 надано житлове приміщення, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
05 грудня 1995 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1443. 
Відповідно до свідоцтва про право власності від 27 квітня 2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . 
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області від 16 травня 2023 року, актовий запис № 364, Серія НОМЕР_1 . 
Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 27 квітня 2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва, (наказ № 589-С від 30 березня 2007 року), зареєстрованого в бюро 23 травня 2007 року № 100/30334. 
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 617/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 (рідня сестра померлої) та ОСОБА_1 (чоловік померлої) подали до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
16 червня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_5 на підставі довіреності, подав до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Постановою Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 16 червня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено (справа № 759/15173/23). 
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіт не склала.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після померлої його дружини ОСОБА_3 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці першої черги відсутні. 
За життя ОСОБА_3 набула у власність квартиру АДРЕСА_2 , жилою площею 19,10 кв. м, загальною площею 40,10 кв. м, яка зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 27 квітня 2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва, (наказ № 589-С від 30 березня 2007 року), зареєстрованого в бюро 23 травня 2007 року № 100/30334.
Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У встановлений законом строк, ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої його дружини та через свого представника із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 
Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина перша статті 1297 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в нотаріальному порядку (див. зокрема, постанови Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17 (провадження № 61-13688св21), від 03 вересня 2024 року у справі № 523/6344/21 (провадження № 61-7909св23).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Суд, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його дружини - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві.
Відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 є особою з інвалідністю I групи довічно, тому на підставі пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 142, 263-265, 273, 315, 354 ЦПК України, статтями, 392, 1217, 1218, 1223, 1261, 1262, 1264, 1266, 1268, 1269, 1296 ЦК України суд
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житлова площа 19,10 кв. м, загальна площа 40,10 кв. м, у порядку спадкування за законом після смерті його дружини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відомості про учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду складено 03 вересня 2026 року.
Суддя І. А. Кирильчук