Справа № 459/1610/20 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М. В. 
Провадження № 22-ц/811/2665/26 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 серпня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Федчун Н. С.,
з участю – представника АТ «Універсал Банк» - Задорожного А. Г., представника ОСОБА_1 – адвоката Шульги А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Шептицького міського суду Львівської області від 18 червня 2026 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Шептицького міського суду Львівської області, починаючи з червня 2020 року перебуває цивільна справа за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі – АТ «Універсал Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним.
Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 18 червня 2026 року призначено у справі судову технічну експертизу документа, а саме заяви на купівлю іноземної валюти (долари США) за іншу іноземну валюту (швейцарські франки) від 18 лютого 2008 року.
Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.
На вирішення експертизи поставлено такі запитання:
-чи вносилися зміни до тексту заяви на купівлю іноземної валюти за іншу іноземну валюту № 01 від 18 лютого 2008 року, а якщо так – яким способом (підчистка, дописка, травлення, виправлення тощо) та який був зміст первинного тексту ?
-чи виготовлено зазначену заяву шляхом монтажу із застосуванням комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки ?
-чи нанесені відтиски печатки (штампа) та рукописні підписи у той час, яким датовано документ, а якщо ні – чи виконані вони раніше або пізніше зазначеної дати та чи здійснені вони в один або різні періоди часу ?
-чи відповідає давність виконання (виготовлення) заяви даті, зазначеній у документі – 18 лютого 2008 року, а якщо ні – у який орієнтовний період часу її виготовлено ?
-чи відповідає час (давність) створення паперу, на якому надруковано заяву, даті, зазначеній у документі, та який орієнтовний період його виготовлення (випуску) ?
-чи містить папір ознаки штучного зістарювання, зокрема шляхом впливу температури, ультрафіолетового випромінювання або хімічних речовин ?
-чи відповідає вік рукописних записів та підписів на заяві даті її складання ?
-чи відповідає час виконання друкованого тексту на заяві даті 18 лютого 2008 року та в який орієнтовний проміжок часу його було нанесено ?.
В розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи № 459/1610/20, оригінал заяви на купівлю іноземної валюти (долари США) за іншу іноземну валюту (швейцарські франки) № 01 від 18 лютого 2008 року та ухвалу суду від 18 червня 2026 року - для виконання.
Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .
На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.
Ухвалу суду оскаржило АТ «Універсал Банк», подавши в липні 2026 року через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шептицького міського суду Львівської області від 18 червня 2026 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні оскарженої ухвали судом не враховано, що у заяві на купівлю іноземної валюти за іншу іноземну валюту № 01 помилково вказано дату її складення 18 лютого 2008 року, замість правильної дати – 18 березня 2008 року, що підтверджується сукупністю даних, наявних в матеріалах справи. Тому спеціальні знання в такому випадку не потрібні, адже такі обставини встановлюються іншими доказами, зібраними по справі, які логічно взаємопов`язані та не суперечать один одному. При цьому питання дослідження належності ОСОБА_1 підпису на згаданій заяві, останнім на вирішення експертів не ставиться. Вказують на те, що експертизу призначено судом на стадії розгляду справи по суті (підготовче провадження у справі закрито 30 січня 2024 року), незважаючи на те, що копія об`єкта дослідження була подана до суду АТ «Універсал Банк» разом з первісним позовом, а його оригінал, на підставі ухвали суду, був поданий у червні 2023 року. Зазначають, що з огляду на час відкриття провадження у справі (2020 рік), призначення судом експертизи у 2026 році є порушенням розумних строків розгляду справи, яка, зокрема, зумовлена процесуальною поведінкою позичальника ( ОСОБА_1 ), котрі свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами. Не погоджуються і з переліком питань, на які має надати відповідь експерт, вважаючи такі частково навідними, а частково некоректними. Оскільки відсутні підстави для призначення експертизи, у суду були відсутні підстави для зупинення провадження у справі.
В липні 2026 року від ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвали суду першої інстанції залишити без змін, такий мотивований законністю та обґрунтованістю оскарженої ухвали.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша, друга та третя статті 12 ЦПК України).
Згідно зі частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як висновками експертів (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У цьому контексті, беручи до уваги словесну конструкцію цієї норми «дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів)», можна сформулювати визначення належного доказу як доказу, який має логічний зв`язок з обставинами, що становлять предмет доказування, а цей предмет, у свою чергу, складають факти матеріально-правого та процесуального характеру (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2026 року в справі № 320/5680/25).
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно із частинами першою – третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2020 року в справі №807/1321/17 зазначено, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
У пункті 71 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00) Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) також підкреслив, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Саме тому, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають виконувати активну роль у встановленні об`єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення всіх фактичних даних зі спору (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04)).
У рішенні від 15 листопада 2017 року у справі «Бендерський проти України» (заява № 22750/02) ЄСПЛ виснував, що оцінюючи фактичні обставини справи за стандартом доказування у цивільних справах як «баланс вірогідностей», факти встановлені в експертному висновку, є більш вірогідними за інші докази.
Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно з частиною першою статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
З огляду на предмет доказування у даній справі, враховуючи, що позивач заперечує факт отримання грошових коштів за договором позики та ставить під сумнів достовірність і автентичність заяви на купівлю іноземної валюти за іншу іноземну валюту № 1, посилаючись на те, що зазначений документ містить ознаки підробки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності передбачених процесуальним законом підстав для призначення у справі судової технічної експертизи документа, адже обставини, задля встановлення яких суд призначив експертизу, безпосередньо відносяться до предмета доказування у даній справі.
При цьому саме по собі призначення судової експертизи після закриття підготовчого провадження не свідчить про порушення норм процесуального права, оскільки, як зазначив Верховний Суд у постанові від 17 червня 2026 року у справі № 456/376/22 (провадження № 61-5093св24), призначення експертизи не обмежується виключно стадією підготовчого провадження та може здійснюватися під час розгляду справи, якщо без спеціальних знань встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, є неможливим.
Водночас, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів вважає, що позивачем належним чином обґрунтовано поважність причин пропуску строку розгляду клопотання про призначення експертизи, що з урахуванням наведених обставин справи не перешкоджало суду першої інстанції вирішити питання про її призначення після закриття підготовчого провадження.
Зміст оскаржуваної ухвали узгоджується з положеннями статті 104 ЦПК України.
Колегія суддів також погоджується з тим, що у зв`язку із обґрунтованістю призначення відповідної експертизи, а також необхідність її проведення в експертній установі, наведене є підставою для зупинення провадження у справі.
У постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №761/33869/14-ц зазначено, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції (Постанова Верховного Суду від 5 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц (провадження № 61-2250св20).
Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримався норм процесуального права при вирішенні питання про призначення експертизи, і як наслідок цього про зупинення провадження у справі, відтак підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Тому таку необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу – без змін.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для здійснення розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Шептицького міського суду Львівської області від 18 червня 2026 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в частині зупинення провадження у справі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а в частині призначення експертизи, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий        С. М. Копняк

Судді:         С. М. Бойко

А. В. Ніткевич