Справа № 644/4334/26
Провадження № 2/542/792/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

14 липня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Кашуби М.І.,
за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари Полтавського району Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
в с т а н о в и в :
До Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою ОСОБА_1 звернулося Акціонерне товариство «Акцент-Банк» та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.09.2021 у розмірі 11 824,69 грн, судові витрати у справі, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку, відповідач підписав Анкету-заяву від 09.09.2021 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У позові посилався на те, що АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору.
У свою чергу, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.06.2026 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, та вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надав.
Ухвалою суду від 14.07.2026 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статтей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 09.09.2021 відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Відповідно до змісту цієї анкети-заяви відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 16).
Як вбачається з матеріалів справи, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» було підписано шляхом власноручного підпису ОСОБА_1 . 
До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», в якому відповідачу повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: інформація та контактні дані кредитодавця, інформація про кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти (а.с. 17-18). Паспорт споживчого кредиту було підписано шляхом накладення електронного підпису ОСОБА_1 . 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.09.2021, вбачається, що станом на 13.04.2026 заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком становить 11 824,69 грн, яка складається із:
- залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 9 492,85 грн;
- залишку заборгованості за процентами – 2 331,84 грн (а.с. 11-15).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у справі, суд враховує, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки.
Анкета-заява від 09 вересня 2021 року не містить відомостей про процентну ставку по кредиту, як і не містить даних про строк дії договору, строк кредитування, умови користування кредитом, зміну розміру кредитного ліміту, порядок отримання відсотків, права і обов`язки сторін, строк повернення кредиту й процентів.
Позивач посилається, що відповідач своїм підписом в анкеті-заяві дав свою згоду на те, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Разом з тим, матеріали справи не містять письмових підтверджень, що саме Умови та правила надання банківських послуг, додані до позову, розумів ОСОБА_1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 09.09.2021. Позивачем не було надано суду Умов та Правил надання банківських послуг, які б містили відомості про процентну ставку по кредиту та які б були підписані відповідачем, що б свідчило про те, що він ознайомився і погодився з ними.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Таким чином, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
Водночас, посилання сторони позивача на Паспорт споживчого кредиту, який начебто свідчить про погодження всіх істотних умов договору, суд вважає необґрунтованими. Так, у Паспорті споживчого кредиту надається наступна інформація: 1. Інформація про контактні дані кредитодавця; 2. Інформація та контактні дані кредитного посередника: 3. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; 4. Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; 5. Порядок повернення кредиту; 6. Додаткова інформація; 7. Інші важливі правові аспекти ( а.с. 17-18). 
При цьому, найменування розділу 3 "Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача" свідчать про те, що споживач бажав замовити споживчий кредит, а у Паспорті йому пропонуються певні умови на його розсуд, які влаштують його при подальшому укладенні договору (а.с. 17).
Водночас, з огляду на вказаний зміст Паспорту споживчого кредитування, суд визнає, що цей документ не є кредитним договором із узгодженими умовами, а носить лише інформаційний та ознайомлювальний характер, та передує укладенню договору між сторонами на прийнятних умовах. Такі дії банку цілком відповідають положенням Закону України "Про захист прав споживачів" про ознайомлення споживача перед укладенням договору з умовами кредитування (реальна процентна ставка, подорожчання кредиту, сукупна вартість кредиту тощо), що є підготовкою до укладення договору, та не підміняє сам договір.
Отже, Паспорт споживчого кредиту не підтверджує домовленості АТ "А-БАНК" та ОСОБА_1 про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. В цей час, у Паспорті споживчого кредиту відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення, а умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті і залежатимуть від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача.
Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У розділі 4 вказаного Паспорта зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення. Наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Як встановлено вище, заява-анкета, підписана ОСОБА_1 не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на Паспорт споживчого кредиту, як складову договору.
Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана відповідачу 09.09.2021 та матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, ця інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 з подібними фактичними обставинами викладені такі правові висновки.
«За таких обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.»
«Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.»
Таким чином, Тарифи банку та Умови і правила надання банківських послуг не є складовими кредитного договору, також і наданий Паспорт споживчого кредиту не відноситься до складової частини кредитного договору, а тому і на його підставі не можна визначати заборгованість відповідача перед банком.
Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом задоволенню не підлягають.
Разом з тим, суд доходить висновку, що кредитний договір фактично є укладеним, оскільки банком підтверджено надання кредитних коштів відповідачу та отримання їх останнім.
Так, відповідно до довідки за картами, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до серпня 2028 року (а. с. 35).
Згідно із довідкою за лімітами ОСОБА_1 :
- 09.09.2021 - кредитний ліміт встановлено у розмірі 9 000,00 грн;
- 09.09.2021- кредитний ліміт збільшено до 9 000,00 грн;
- 02.03.2022 - кредитний ліміт зменшено до 5 000,00 грн;
- 09.11.2023 - кредитний ліміт зменшено до 2 000,00 грн;
- 14.12.2023 - кредитний ліміт збільшено до 2 000,00 грн;
- 04.06.2024 - кредитний ліміт збільшено до 5 000,00 грн;
- 30.07.2024 - кредитний ліміт збільшено до 10 000,00 грн;
- 30.07.2024 - кредитний ліміт зменшено до 10 000,00 грн (а.с. 34).
Відповідно до виписки по карті за період з 09.09.2021 по 13.04.2026 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, зокрема, здійснював перекази та поповнення (а.с. 19-33).
Таким чином, враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а також з огляду на вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за поточним тілом кредиту підлягають задоволенню.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.09.2021, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 станом на 13.04.2026 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 9 492,85 грн, який складається із залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 8 944,09 грн, залишку просточеної заборгованості за тілом кредиту – 548,76 грн (а.с. 11-15).
Що стосується заборгованості за простроченим тілом кредиту, то слід зазначити, що така є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник, і розрахована відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які не є частиною кредитного договору б/н від 09.09.2021, відтак не підлягає стягненню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 1 вересня 2020 року по справі №293/599/19-ц.
Вищенаведене свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача заборгованості по інших її складових частинах, таких як прострочене тіло кредиту окрім, як заборгованості за поточним тілом кредиту, яка згідно з наданим банком розрахунком заборгованості становить – 8 944,09 грн (а.с. 61-зворот).
Визначення позивачем заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 944,09 грн та заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 548,76 грн, у зв`язку з чим загальна заборгованість за тілом кредиту становить 9 492,85 грн, є помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд вважає, що за своєю суттю заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 548,76 грн, на яке вказує АТ «Акцент-Банк» в наданому розрахунку (а.с. 11-15), є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти.
Відтак, визначення розміру заборгованості за тілом кредиту у сумі 9 492,85 грн є безпідставним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи. Тому, позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 8 944,09 грн.
У задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити.
При цьому, відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позовної заяви щодо укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та розміру заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь банку підлягає стягненню 4287,35 грн.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 75,6 %, то на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПКУкраїни підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2 012,80 грн (2662,40 грн х 75,6 %/ 100).
На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями 2, 10, 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, –
У Х В А Л И В :
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.09.2021 у розмірі 8 944,09 грн (вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири грн дев`ять коп).
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 012,80 грн (дві тисячі дванадцять грн вісімдесят коп) на відшкодування понесених судових витрат.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .

Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області Кашуба М.І. 

Повний текст рішення виготовлено 14.07.2026.