Справа № 694/1518/26 
2-а/694/30/26
Рішення
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026 м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Смовж О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Нікітішиної С.Б.,
позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
встановив:
18 травня 2026 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_3  про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №1 від 18 березня 2026 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.05.2026 у Шполянському відділ державної виконавчої служби позивач отримав оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн за неявку по повістці на 25.07.2025 о 9.00 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення персональних даних. Відповідно до постанови державного виконавця від 14.05.2026 з позивача стягнуто подвійний розмір штрафу – 34.000,00 грн. 
Позивач не погоджується з постановою, вважає її протиправною, зазначає, що повістку про виклик не отримував, не був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, зазначає на тому, що строк притягнення до відповідальності сплив, оскільки повістка видана на 25.07.2026, а оскаржувану постанову винесено 18.03.2026 (через 8 місяців). 
Посилаючись на такі та інші обставини, просить визнати постанову протиправною, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу та події правопорушення, врахувати відсутність умислу, направленого на порушення законодавства про мобілізацію. 
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.05.2026 відкрито провадження у справі, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, витребувано матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог – ІНФОРМАЦІЯ_5 .
03.06.2026 від ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов відзив на адміністративний позов, а також копії матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 .
У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, зазначаючи позицію РТЦК про те, що за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом №0601169608222 направлялася повістка №4350729 від 12.07.2025 про виклик на 09.00 на 25.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ОСОБА_2 ) для уточнення даних. Проте, позивач не прибув за викликом, але вважається таким, що належно оповіщений 29.05.2025.
Надалі, 02.01.2026 за особистої присутності ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, під час складення оголошено про права та обов`язки, повідомлено про час та місце розгляду протоколу – 04.03.2026 о 10.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 , при цьому ОСОБА_1 від підпису в протоколі та пояснень причин відмовився, про що зазначено в протоколі. 18.03.2026 відбувся розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та за результатами винесено постанову про накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Постанова набрала законної сили 25.03.2026. 
Аргументи позивача відповідач вважає неспроможними, такими, що йдуть у розріз із чинним законодавством.
Позивач з`явився в судове засідання особисто, підтримав позов та його вимоги, підтвердив обставини, наведені в обґрунтування позову, додатково зазначив, що 02.01.2026 не був присутнім на засіданні ІНФОРМАЦІЯ_4 , протокол йому не вручався, про дату та час розгляду справи не повідомлявся. В цей день дійсно був в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому вручили направлення на ВЛК, яке він пройшов 02.02.2026, визнаний придатним до служби, разом з тим має бронювання до 18.02.2027, востаннє уточнював військово-облікові дані 20.03.2026. Зазначив також, що ніколи не мав намірів ухилятися від служби, свої обов`язки в цій сфері виконував належним чином, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за якою отримує поштову кореспонденцію. 
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань в цій частині не подавали.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".
Відповідно до частини першої цієї ж статті передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Згідно зі ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Положеннями ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідно до витягу з реєстру Резерв+ є військовозобов`язаним, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , востаннє проходив ВЛК 02.02.2026, визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.
Як зазначає позивач, 14.05.2026 у Шполянському відділі державної виконавчої служби отримав копію постанови №1 у справі про адміністративне правопорушення від 18.03.2026, складену відносно нього на ч.3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. З органів ТЦК оскаржувану постанову не отримував, про її існування дізнався після блокування рахунків та накладення подвійного стягнення за невчасну сплату штрафу, після чого 18.05.2026 звернувся до суду з позовом.
Виходячи з такого, а також враховуючи відсутність доказів щодо протилежного, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовною заявою з поважних причин, тому вбачає підстави для його поновлення. 
Як вбачається з оскаржуваної постанови, тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 винесено постанову №1 від 18.03.2026 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00 грн за неявку по повістці (номер, дата, інші реквізити повістки в постанові не зазначені). 
В матеріалах адміністративної справи № 1 міститься протокол про адміністративне правопорушення, складений 02.01.2026 начальником відділення ЦВС ІНФОРМАЦІЯ_7 майором ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , виходячи з якого останній був належним чином оповіщений 18.07.2025 про виклик до першого відділу на 09.00 на 25.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 для уточнення персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
В протоколі зазначено також, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився, другий примірник протоколу не отримував.
В судовому засіданні позивач категорично заперечував обставини складення протоколу в його присутності, а також пропозиції отримати примірник протоколу на руки під підпис. Натомість зазначив, що 02.01.2026 дійсно перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 , де отримав направлення для проходження ВЛК, при цьому востаннє ВЛК проходив до 05.06.2025 року, а саме: у березні-квітні 2025. Після отримання направлення, знову пройшов ВЛК, отримав висновок від 02.02.2026 про придатність до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Зазначена інформація вчасно внесена через додаток Резерв+, про такі обставини відомо відповідачу. 
Наведені аргументи судом перевірені, встановлено, що, дійсно, відповідно до картки обстеження та медичного огляду КНП Шполянська лікарня ОСОБА_1 проходив обстеження лікарів в рамках проходження ВЛК з 05.03. по 15.04.2025, визнаний придатним до служби (тобто до 05.06.2025). Надалі, кілька разів проходив стаціонарне лікування в умовах лікарні, після чого знову пройшов ВЛК за направленням ІНФОРМАЦІЯ_8 від 02.01.2026 та отримав висновок від 02.02.2026 про придатність до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони, про що внесено відповідні дані через додаток Резерв+. 
Також ОСОБА_1 має бронювання з відстрочкою від служби до 18.02.2027, облікові дані востаннє уточнено ним 20.03.2026.
Як зазначено у відзиві на позовну заяву, а також вбачається з матеріалів адміністративної справи, 12.07.2025 на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) направлено повістку №4350729 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_7 для уточнення даних на 25.07.2025 на 09.00.
Зазначена повістка 23.07.2025 повернулася не врученою з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Виходячи з довідки виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області від 13.01.2026 №3 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає.
Згідно з поясненнями начальника відділення ЦВС ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 від 13.01.2026 та від 18.03.2026, ОСОБА_1 в період з 03.01.по 13.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`являвся, на дзвінки не відповідав, на розгляд справи в зазначений час не з`явився.
Надалі, винесена оскаржувана постанова від 18.03.2026, при цьому суд зазначає, що докази виклику позивача на розгляд справи на 18.03.2026, а також направлення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 в матеріалах адміністративної справи, дослідженої судом, відсутні. В самій оскаржуваній постанові графи щодо вручення копії або направлення поштою ОСОБА_1 не заповнені.
Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, громадянин ОСОБА_1 , 25.07.2025 о 09.00 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 по повістці, чим порушив обов`язок, визначений підпунктом 1 пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543. 
Реквізити повістки в протоколі не зазначені, розділ, який передбачає пояснення правопорушника, містить лише запис «від пояснень відмовився», при цьому обставина присутності правопорушника під час складення протоколу жодним чином не зафіксована, акт щодо відмови від отримання протоколу, або повідомлення про дату та час розгляду справи не складався. 
Протокол про адміністративне правопорушення – документ, який фіксує факт порушення, містить дані про особу правопорушника та особу, що склала протокол, місце, час, суть правопорушення та відповідальність, а також гарантує право особі на пояснення, зауваження, мотиви відмови підписання. У разі відмови від підписання, в протоколі робиться відповідний запис, а пояснення особи додаються. Складання протоколу має відбуватися за обов`язкової присутності особи, яка притягується до відповідальності (ст.256 КУпАП). 
Стаття 256 КУпАП визначає обов`язковий вміст протоколу про адміністративне правопорушення: дату/місце складання, дані про особу, що склала протокол, та правопорушника, суть правопорушення, свідків та потерпілих. Особа має право давати пояснення та зауваження, які додаються до протоколу, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП. 
Повістка №4350729 не вручена позивачу при цьому відповідно до п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560 (далі – Порядок №560) «Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі не уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.» Належно врученою є лише повістка, яка вручена особисто військовозобов`язаному і він поставив підпис про її отримання. 
Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №761/8429/16-к та від 28.01.2020 у справі №759/5435/16-к. 
За загальним правилом відповідно до ч. 1ст. 254 КУпАП у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення уповноважена на те посадова особа або орган публічної влади складає протокол про адміністративне правопорушення встановленої форми та змісту, Протокол про адміністративне правопорушення за своєю сутністю є процесуальним документом, в якому фіксується факт вчинення діяння, що має ознаки адміністративного правопорушення, особа, в діянні якої вбачаються такі ознаки. Саме за допомогою складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється ініціювання початку провадження у справі про адміністративне правопорушення та визначаються подальші його межі, зокрема, правовою кваліфікацією та фабулою обвинувачення відповідно до інкримінованого адміністративного правопорушення. За змістом ст. 210 КупАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військового обліку. військовозобов`язаними, резервістами правил За змістом ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період і тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Примітка: положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, адміністраторами) яких є державні органи. 
За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період. Особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період. 
Диспозиція ч.3 ст. 210-1 КУпАП має бланкетний характер, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час. 
Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і по теперішній час. 
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Так, згідно абз. 1 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: «з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду». 
Зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що позивачу інкримінується порушення вимог пп.1 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ зі змінами.
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», визначені такі види повісток: повістка для уточнення даних - вручають для уточнення та оновлення інформації про склад сім`ї, стан здоров`я військовозобов`язаних, місце роботи, тощо; повістка для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) вручається для проходження медичного обстеження, до повістки додається картка дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного. 
За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».
Разом з тим, оскаржувану постанову від 18.03.2026 в порушення положень статей 268, 277-2 КУпАП, винесено за відсутності позивача, доказів направлення йому повідомлення про розгляд справи, призначений на 18.03.2026, суду відповідачем не надано. Не представлено суду ані копії конверту відправлення, ні поштового трекінгу про рух поштового повідомлення, ні інших підтверджуючих документів.
Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».
Зазначені висновки Верховного суду враховуються судом під час розгляду цієї справи.
Також суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.
Як вже вказав суд вище, положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено суду правомірності ухваленого рішення, не підтверджено обставин, на які відповідач сам послався у відзиві, документальними доказами.
Окремо суд зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме військово-облікові дані щодо позивача потребували уточнення, тоді як судом встановлено, що позивач вчасно оновлював свої військово-облікові дані, вчасно проходив ВЛК, отримав бронювання та відстрочку, які є чинними до 18.02.2027.
Як встановлено судом, востаннє позивач уточнив свої військово-облікові дані в додатку Резерв+ 20.03.2026, пройшов ВЛК 02.02.2026.
Враховуючи наявні у розпорядженні відповідача дані, останній мав можливість отримати з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних позивача шляхом інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Відповідно до ч. ч. 5, 8, 9 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Відтак, суд вважає, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, не доведено наявності умислу у ОСОБА_1 на порушення законодавства про мобілізацію. Отже, відповідачем не доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення та наявна подія правопорушення.
Відповідач доводи позивача жодним чином не спростував, належних та беззаперечних доказів, які б підтверджували обґрунтованість оскаржуваної постанови, а також обставини належного повідомлення позивача про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не надав.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова №1 від 18.03.2026 винесена за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження події адміністративного правопорушення та наявності складу адміністративного правопорушення у діях позивача.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №1 від 18 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Справу про адміністративне правопорушення №1 відносно ОСОБА_1  закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом безспірного списання коштів з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,  АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 );

Відповідачі: 
1) ІНФОРМАЦІЯ_10  ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

2) ІНФОРМАЦІЯ_5  ( АДРЕСА_4 ).
Повний текст рішення складено 10.07.2026 .

Суддя           О.Ю. Смовж