РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2026 року | м. Рівне | №460/15163/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
| ОСОБА_1
до | Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
| про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2022, 2023, 2024 на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2026 на 1,121; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2026 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2022, 2023, 2024 на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2026 на 1,121, зарахувавши до загального страхового стажу період:
- роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990 в Поліській сільській раді;
- догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996;
- роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП “Дружба” Березнівського району;
- роботи з 19.02.2000 по 24.05.2001 у СВК «Поліський» Березнівського району в календарному обчисленні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 30.08.2025 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області, як отримувач пенсії за віком, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем у 2026 році не було проведено індексацію пенсії позивачки. Відмову у проведенні індексації відповідачем обґрунтовано тим, що для обчислення пенсії позивача враховується показник середньої заробітної плати в Україні у розмірі 15057,09 грн., який є більшим ніж той, що визначений Порядком № 124. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо проведення індексації пенсії у 2026 році та не зарахування до загального страхового стажу періодів роботи протиправною, позивач звернулася до суду з позовом.
Ухвалою від 11.08.2026 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що Порядком «Питання проведення індексацій у 2019 році» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019, не було передбачено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня року, що передує року, в якому проводиться перерахунок. Відповідно до затвердженого Порядку № 124 в 2019 році індексація пенсій відбулась шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, тобто за три попередні роки (2014-2016), розмір якої становив 3764,30 грн. Враховуючи це, цією постановою Уряду не передбачалось у 2019 році індексації пенсіонерів, яким пенсія була призначена в 2018 році, адже для обчислення розміру пенсії таких пенсіонерів враховувався показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2015-2017 роки. У 2026 році Кабінет Міністрів України не змінив підходу до визначення кола пенсіонерів, пенсії яких підлягають перерахунку у зв`язку з щорічною індексацією, залишивши за основу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017. Також, вказав, що до страхового стажу не враховано: - період роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990, оскільки запис про прийняття на роботу здійснено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, в розділі “Відомості про роботу” в заголовку не зазначено повне найменування підприємства; - період роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП “Дружба” Березнівського району. У записі №8 трудової книжки НОМЕР_1 відсутні дата та номер наказу (розпорядження) про прийняття на роботу. Період роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 міг бути зарахований на підставі архівної довідки, проте в архівній довідці від 07.08.2025 № 781, виданій КУ “Трудовий архів” Березнівської міської ради, прізвище, ім`я, по батькові зазначено не повністю Документ сформований в системі «Електронний суд» 27.08.2026 6 “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним позивача “ ОСОБА_3 ”. Крім того, вказав, що період догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996 не зарахований до загального трудового стажу, оскільки у посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, виданому дитині ОСОБА_4 , вказано серію та номер свідоцтва про народження, які не відповідають серії та номеру свідоцтва про народження, наявному в електронній пенсійній справі (видано повторно). На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.
Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов до наступних висновків.
ОСОБА_1 з 30.08.2025 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 у квітні 2026 року звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо здійснення перерахунку пенсії та виплати недоотриманих сум.
Відповідач листом від 08.04.2026 №1700-0202-8/28914 повідомив, що з 01.03.2026 пенсію ОСОБА_1 перераховано з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році” згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовується для призначення/ перерахунку пенсії, з урахуванням відповідних коефіцієнтів збільшення, передбачених підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”, на коефіцієнт збільшення: зокрема, для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2025 році, - 1,024. 
Крім того, відповідач листом від 08.04.2026 №1700-0202-8/28914 повідомив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховано період:
- роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990 в Поліській сільській раді, оскільки запис про прийняття на роботу здійснено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, в розділі “Відомості про роботу” в заголовку не зазначено повне найменування підприємства;
- догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996, оскільки у посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, виданому дитині ОСОБА_4 , вказано серію та номер свідоцтва про народження, які не відповідають серії та номеру свідоцтва про народження, наявному в електронній пенсійній справі (видано повторно);
- роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП “Дружба” Березнівського району, оскільки у записі №8 трудової книжки НОМЕР_1 відсутні дата та номер наказу (розпорядження) про прийняття на роботу. В архівній довідці від 07.08.2025 № 781, виданій КУ “Трудовий архів” Березнівської міської ради, прізвище, ім`я, по батькові зазначено не повністю “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним “ ОСОБА_3 ”;
- роботи з 19.02.2000 по 24.05.2001 у СВК «Поліський» Березнівського району в календарному обчисленні, оскільки у записі №12 трудової книжки відсутні номер та дата наказу про прийняття на роботу. Водночас, вказаний період зараховано до загального страхового стажу позивача згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вважаючи дії та бездіяльність відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,121 та не зарахування періодів роботи до загального страхового стажу, протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно приписів статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» № 2040-ІХ, яким частину п`яту статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Преамбулою названого Закону України закріплено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону України.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінетом Міністрів України 20 лютого 2019 року видано постанову № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою, серед іншого, затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 124).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку № 124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
(ЗСЦ+ЗСЗ )х 50% 
К = ------------------------ + 1%,
100% 
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» установлено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,121 з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Отже, індексація пенсій у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти, або для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2025 році, - 1,024.
Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону».
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2025 році згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Застосуванню також підлягає відповідна постанова Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році».
Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2024 року відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положень пункту 5 Порядку № 124, є протиправним.
З врахуванням вищевикладеного, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Застосовуючи наведені вище норми права, з урахуванням зазначених вище висновків Верховного Суду, суд констатує, що ГУ ПФУ в Рівненській області, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», провівши часткове нарахування індексації у 2026 році із застосуванням коефіцієнтів 1,024, замість застосування коефіцієнта збільшення 1,121, відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, який відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 15057,09 грн. на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 з 01.03.2026 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2026, підлягають до задоволення.
Щодо позовних вимог про зарахування періодів до загального страхового стажу, то суду слід зазначити наступне.
Так, як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач листом від 08.04.2026 №1700-0202-8/28914 повідомив, що при призначенні пенсії до загального страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період:
- роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990 в Поліській сільській раді, оскільки запис про прийняття на роботу здійснено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, в розділі “Відомості про роботу” в заголовку не зазначено повне найменування підприємства;
- догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996, оскільки у посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, виданому дитині ОСОБА_4 , вказано серію та номер свідоцтва про народження, які не відповідають серії та номеру свідоцтва про народження, наявному в електронній пенсійній справі (видано повторно);
- роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП “Дружба” Березнівського району, оскільки у записі №8 трудової книжки НОМЕР_1 відсутні дата та номер наказу (розпорядження) про прийняття на роботу. В архівній довідці від 07.08.2025 № 781, виданій КУ “Трудовий архів” Березнівської міської ради, прізвище, ім`я, по батькові зазначено не повністю “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним “ ОСОБА_3 ”;
- роботи з 19.02.2000 по 24.05.2001 у СВК «Поліський» Березнівського району в календарному обчисленні, оскільки у записі №12 трудової книжки відсутні номер та дата наказу про прийняття на роботу. Водночас, вказаний період зараховано до загального страхового стажу позивача згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV , страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Частиною 2 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV). 
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-XII, ст. 48 Кодексу законів про працю України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Таким чином, період роботи до 01.01.2004 підтверджується записами трудової книжки, які є належними і допустимими доказами для зарахування такої роботи до загального страхового стажу особи. 
Відповідно до записів трудової книжки Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 21.12.1987: 
1. Запис №5 від 10.10.1988 – прийнята на роботу бухгалтером сільської Ради тимчасово (розпорядження від 10.10.1988 №23); 
2. Запис №6 від 02.07.1990 – призначена на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Поліської сільської Ради (розпорядження від 02.07.1990 №18); 
3. Запис №7 від 30.08.1995 – звільнена з посади головного бухгалтера по ст. 38 КЗОТ УРСР за власним бажанням (розпорядження від 30.08.1995 №19); 
4. Запис №8 від 18.08.1996 – прийнята на посаду обліковцем тракторної бригади КСП «Дружба» та в члени даного підприємства; 
5. Запис №9 від 30.10.1998 – переведена на посаду бухгалтера по оплаті праці КСП «Дружба» згідно рішення правління; 
6. Запис №10 від 19.02.2000 – звільнена з посади бухгалтера по оплаті праці КСП «Дружба» Березнівського р-ну у зв`язку з переводом в СВК «Поліський» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України; 
7. Запис №11 від 19.02.2000 – виключена з членів КСП «Дружба» Березнівського р-ну у зв`язку з реформуванням КСП «Дружба» у СВК «Поліський» згідно рішення загальних зборів (протокол від 19.02.2000 №1); 
8. Запис №12 від 19.02.2000 – прийнята на посаду бухгалтера по оплаті праці СВК «Поліський» Березнівського р-ну по переводу на підставі строкової трудової угоди; 
9. Запис №13 від 19.02.2000 – прийнята в члени СВК «Поліський» Березнівського району на підставі рішення загальних зборів (протокол від 19.02.2000 №1); 
10. Запис №14 від 24.05.2001 – звільнена з посади бухгалтера по оплаті праці СВК «Поліський» Березнівського району в зв`язку із скороченням штатного розпису (наказ від 03.05.2001 №4). 
Як стверджує відповідач, підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990 в Поліській сільській раді, слугував висновок про те, що запис про прийняття на роботу здійснено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, в розділі “Відомості про роботу” в заголовку не зазначено повне найменування підприємства. 
Щодо періоду роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП “Дружба” Березнівського району, відповідач вказав, що у записі №8 трудової книжки НОМЕР_1 відсутні дата та номер наказу (розпорядження) про прийняття на роботу. В архівній довідці від 07.08.2025 № 781, виданій КУ “Трудовий архів” Березнівської міської ради, прізвище, ім`я, по батькові зазначено не повністю “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним “ ОСОБА_3 ”. 
Також, відповідачем не зараховано до загального страхового стажу позивача період її роботи з 19.02.2000 по 24.05.2001 у СВК «Поліський» в календарному обчисленні, оскільки у записі №12 трудової книжки відсутні номер та дата наказу про прийняття на роботу. 
Разом з тим, відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, а саме пунктів 2.2, 2.4, 2.5, 2.6 та 2.7, 2.17 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. 
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. 
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). 
У випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено запис. 
Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності вищестоящою організацією, якій було підпорядковано ліквідоване підприємство. 
Всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів. 
Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем. Аналогічні норми відображені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. 
Трудова книжка позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 21.12.1987 має чіткі записи про періоди її роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990, з 18.08.1996 по 19.02.2000, з 19.02.2000 по 24.05.2001 (записи №5-14), зокрема у спірних записах №5, №8 та №12 наявний відтиск печатки підприємства, є підпис відповідального за ведення трудових книжок. 
Водночас, обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач. 
При цьому, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30 серпня 2021 року (справа №300/860/17). 
Також суду варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. 
Крім того, для зарахування стажу важливими є саме періоди роботи, а не факт наявності/відсутності повного найменування підприємства, дати та номеру наказу в записі про прийняття на роботу. 
Разом з тим, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі- Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом третім Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Отже законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком №637. 
Відповідачу також надавалась архівна довідка від 22.08.2025 №856 про нарахування заробітної плати за період роботи позивача з жовтня 1988 року по вересень 1995 року та архівна довідка від 07.08.2025 №781 про кількість відпрацьованих днів за період її роботи 1996 – 2000 рр. 
Водночас, відповідач вказав, що в архівній довідці від 07.08.2025 № 781, виданій Комунальною установою “Трудовий архів” Березнівської міської ради, прізвище, ім`я, по батькові зазначено не повністю “ ОСОБА_2 ”, що не відповідає паспортним даним “ ОСОБА_3 ”. 
Разом з тим, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, від 27 березня 2020 року у справі №496/1192/17 від 20 січня 2021 року у справі №588/647/17 та інших. 
Таким чином, наведені вище обставини та надані суду докази підтверджують, що позивач дійсно працювала періоди роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990 в Поліській сільській раді, з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП «Дружба» Березнівського району та з 19.02.2000 по 24.05.2001 в СВК «Поліський» Березнівського району. 
Поведінка відповідача щодо не зарахування вказаних вище періодів роботи до загального страхового стажу є надмірним формалізмом і є протиправною. 
Відповідачем також не зараховано до загального страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996, у зв`язку з тим, що у посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, виданому дитині ОСОБА_4 , вказано серію та номер свідоцтва про народження, які не відповідають серії та номеру свідоцтва про народження, наявному в електронній пенсійній справі (видано повторно). Пунктом 11 Порядку №637, час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення. 
Таким чином, Порядок №637 не вимагає обов`язкового надання таких документів, а вказує, що з них можна встановити час догляду. 
До заяви про призначення позивачу пенсії за віком позивачем надано: 
1. Свідоцтво про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 ; 
2. Свідоцтво про народження дитини позивача ОСОБА_4 Серія НОМЕР_3 , виданого повторно 24.09.2025; 
3. Посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи Серія НОМЕР_4 , що видане 16.12.1993. 
Вказане посвідчення дитини, яка потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС долучалось до заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 виключно для зарахування періоду догляду за дитиною до загального страхового стажу, що немає ніякого відношення з фактом не відповідності серії та номера свідоцтва про народження, зазначеного в посвідченні з тим свідоцтвом про народження, яке долучалось до заяви про призначення пенсії, позаяк вказане вище свідоцтво видане позивачу повторно 24.09.2025, а посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи видане ще 16.12.1993. 
Таким чином, належними і достовірними доказами та наданими суду документами підтверджується факт народження та виховання позивачем дитини, а висновок відповідача щодо не відповідності даних в посвідченні дитини, яка постраждала від ЧАЕС з іншими документами сповідує принцип «формалізму», тобто пошук будь-яких зачіпок для відмови в зарахуванні періоду догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996. 
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи, характер праці тощо. 
Водночас, відповідачем не надано доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомоги позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для підтвердження або ж спростування факту роботи у спірні періоди на роботі та періоду її догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку. 
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. 
Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
Таким чином, суд висновує, що належним способом відновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2026 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2022, 2023, 2024 на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2026 на 1,121, зарахувавши до загального страхового стажу період:
- роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990 в Поліській сільській раді;
- догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996;
- роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП “Дружба” Березнівського району;
- роботи з 19.02.2000 по 24.05.2001 у СВК «Поліський» Березнівського району в календарному обчисленні.
З урахуванням наведеного, позов належить задовольнити повністю.
За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 2129,92 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 01.04.2026 та 13.08.2026.
Відтак, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2022, 2023, 2024 на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2026 на 1,121.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 15057,09 грн. на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 з 01.03.2026 відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 25.02.2026 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», зарахувавши до загального страхового стажу періоди:
- роботи з 10.10.1988 по 01.07.1990 в Поліській сільській раді;
- догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 31.08.1995 по 17.08.1996;
- роботи з 18.08.1996 по 19.02.2000 в КСП “Дружба” Березнівського району;
- роботи з 19.02.2000 по 24.05.2001 у СВК «Поліський» Березнівського району в календарному обчисленні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2129,92 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 18 вересня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 

Суддя       Д.П. Зозуля