Справа № 350/820/26
Номер провадження 2/350/756/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року      селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Максиміва І.В.,
з участю секретаря судового засідання Гумінського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 5159170 від 29.11.2019 в розмірі 27319,29 грн., а також судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 29.11.2019 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5159170, згідно з умовами якого остання отримала кредит в сумі 12000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Даний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі.
27.03.2020 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги 49-МЛ.
Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 5159170 від 29.11.2019, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою. Сума заборгованості відповідача становить 27319,29 грн., з яких: 8748 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13128,09 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, 5443,20 грн. заборгованість по штрафах/пені. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до відповідачки про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
29.05.2026 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» додаткових доказів.
29.06.2026 АТ КБ «Приват Банк» надано інформаційний лист в якому зазначає про неможливість виконання ухвали суду. 
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 16.07.2026 задоволено клопотання позивача про витребування з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» додаткових доказів.
На виконання вимог ухвали суду від 16.07.2026, АТ КБ «ПриватБанк» 10.08.2026 надано інформаційний лист про виконання ухвали суду. 
03.06.2026 року представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що надані позивачем докази не підтверджують укладення кредитного договору, надання кредитних коштів, перехід прав вимоги за кредитним договором та наявність будь-якої заборгованості відповідачки перед позивачем. Твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуванням та не доведені документально. Відповідачка категорично заперечує, що вона реєструвалась в ІТС позивача, отримувала одноразовий ідентифікатор та використовувала його для підписання договору. Позивачем не надано належних та допустимих доказів надання коштів у кредит, якими є первинні бухгалтерські та платіжні документи, а також належного розрахунку заборгованості за кредитним договором та доказів пролонгації кредитного договору, який за умовами договору складав 30 днів. Окрім того, вважає необґрунтованою вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн.
09 червня 2026 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що викладені аргументи у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позовну заяву останній просив розгляд справи проводити без участі сторони відповідача. 
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
29.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір № 5159170. Договір підписано електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Згідно умов даного договору кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 12000 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором.
Кредит наданий на строк 30 днів з 29.11.2019 (п. 1.3 договору).
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 29.12.2019 (п.1.4).
Проценти за користування кредитом: 36.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п.1.5.2 Договору). 
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору).
Проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватися кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним в п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку ( п. 2.2.3 Договору).
Згідно п. 2.3.1 Договору, позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самиих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Пунктом 2.3.2 Договору передбачено, що волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений в п.2.5 Договору.
Відповідно до п. 4.1 у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п.1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50% від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором.
Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. (п. 6.1 договору).
Також вказаним договором визначено інші умови отримання та повернення кредиту. До договору долучено Додаток № 1, яким є графік розрахунків, анкета-заява на отримання кредиту (а.с. 73-75, 75 зворотня сторона) .
Довідкою про ідентифікацію №б/н від 10.09.2025 підтверджується, що відповідачка ОСОБА_1 , 29.11.2019 підписала акцепт договору аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z56351, який їй був відправлений 29.11.2019 о 15:24:07 на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 76). 
Також, анкета-заява на кредит №5159170 містить детальну інформацію щодо персональних даних відповідачки ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта і дату його видачі, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус, місце роботи, поетапний процес оформлення та розгляду заяви, тощо (а.с. 76 зворотня сторона-77).
На виконання умов кредитного договору №5159170, ТОВ «Мілоан» переказало грошові кошти у розмірі 12000 грн., на рахунок відповідачки ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням 3941707 від 29.11.2019.
Також, відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 30.07.2026 №20.1.0.0.0/7-260729/49945-БТ направленого на адресу суду, на виконання ухвали суду про витребування доказів у даній справі від 16.07.2026, було надано інформацію про зарахування на рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), що відкритий на ім`я ОСОБА_1 та до якого емітовано банківську платіжну карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на яку за період 29.11.2019-06.12.2019 було зараховано грошові кошти в сумі 12000 грн.
В подальшому, відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 49-МЛ від 27.03.2020, ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали цей договір про те, що кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників (а.с. 80).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги, позивач набув права вимоги за кредитним договором № 5159170 від 29.11.2019 на загальну суму 27319,29 грн., що складається з 8748 грн. заборгованості за тілом кредиту, 13128,09 грн. заборгованості за відсотками, 5443,20 грн. заборгованість по штрафах/пені (а.с. 81). 
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, виписки з особового рахунка за кредитним договором № 5159170 від 29.11.2019 заборгованість відповідачки за вказаним договором не погашена, позичальниця неодноразово продовжувала строк користування кредитом відповідно до п.2.3. Договору сплачуючи комісію за пролонгацію, частину тіла кредиту та процентів за кредитом, а саме, така пролонгація була здійснена з 29.12.2019 по 05.01.2020, з 05.01.2020 по 13.01.2020, з 13.01.2020 по 21.01.2020 нарахування відсотків здійснено відповідно до п.1.5.2., 1.6 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах, із застосуванням процентної ставки, передбаченої п.1.6. Договору (а.с.78-79). 
Відповідно до претензії ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за вих. № 19578278/3072 від 01.04.2026, ОСОБА_1 запропоновано сплатити боргові зобов`язання в сумі 27319,29 грн., однак така вимога залишилася поза увагою.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 5159170 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений в електронному вигляді, підписаний електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора Z56351, відправленого на номер телефону позичальниці НОМЕР_1 , що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів.
Підписавши вказаний договір позичальниця виразила власну волю на його укладення, погодившись, зокрема, на умови його пролонгації, та підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та договір адаптовано до її потреб та фінансового стану.
Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та перерахувало на картковий рахунок відповідачки кошти в розмірі 12 000 грн.
Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кошти на часткове виконання кредитного договору відповідачка вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного договору, які створили для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.
В подальшому ОСОБА_1 порушила вищевказані умови договору №5159170, не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, не сплатила відсотки за користування ним.
ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит 29.11.2019 року строком на 30 днів з терміном повернення до 29.12.2019. ОСОБА_1 29.12.2019, 05.01.2020, 13.01.2020, оформила пролонгацію строку користування кредитом на пільгових умовах відповідно до п.2.3.1. Договору сплативши комісію за пролонгацію, частину тіла кредиту та процентів по кредиту. З 06.09.2021 по 28.10.2021 та з 13.11.2021 по 19.11.2021 відповідачка здійснила пролонгацію на стандартних (базових) умовах шляхом продовження користування коштами (п.2.3.1.2. Договору), строк такої пролонгації в загальному склав 60 календарних днів, що відповідає умовам укладеного кредитного договору.
Отже, строк кредитування за кредитним договором тривав з 29.11.2019 до 20.03.2020, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало відповідачці заборгованість у розмірі 27319,29 грн., яка складається з 8748 грн. тіла кредиту та 13128,09 грн. нарахованих процентів і 5443,20 грн. штрафу/пені. 
Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір відступлення прав вимоги позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів, процентів за користування ними та комісії за їх надання з боржниці.
Наведені обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме, даними кредитного договору № 5159170, довідки про ідентифікацію, хронології вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину, відомостями платіжного доручення № 3941707 від 29.11.2019, листа АТ КБ «ПриватБанк» від 30.07.2026 №20.1.0.0.0/7-260729/49945-БТ, даними відомості про щодення нарахування та погашення, договору про відступлення прав вимоги № 49-МЛ від 27.03.2020, акту приймання-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до вказаного договору про відступлення прав вимоги.
На підставі зазначеного суд приходить до висновку, по позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення кредитного договору та надання кредитних коштів ОСОБА_1 , наявність заборгованості в заявленому розмірі та право на її стягнення, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки 27319,29 грн. заборгованості за кредитним договором № 5159170 підлягають задоволенню.
При цьому суд не бере до уваги викладені у відзиві заперечення представника відповідачки адвоката Кірюшина А.А. щодо недоведеності укладення кредитного договору, надання кредитних коштів, переходу прав вимоги за кредитним договором та наявність будь-якої заборгованості відповідачки перед позивачем, а також нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як безпідставні, оскільки такі спростовані сукупністю досліджених судом доказів.
ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві, не надала.
Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, яка була заявлена ним в сумі 8000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).
Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» на підставі договору № 5 про надання правової допомоги від 02.12.2024.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем було подано до суду договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт № Д/23547 наданих послуг від 14.04.2026, детальний опис наданих послуг до акту № Д/23547 від 14.04.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, ордер від 20.10.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Усенко М.І. від 29.09.2012, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією від 19.05.2026 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. (а.с. 13).
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідачки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5159170 від 29.11.2019 в сумі 27319 (двадцять сім тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 29 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», юридична адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, 28 корпус; код ЄДРПОУ 35234236, р/р НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Максимів І.В.