ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 р.	Справа № 520/8435/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Фоміної Л.О. ,
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/8435/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 
третя особа: Височанська селищна рада
про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач), третя особа: Височанська селищна рада, в якій просив суд:
- визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №77601478 від 24.03.2025, яку оформила старший державний виконавець Яна Баранова 27.03.2026, та скасувати її;
- зобов`язати відповідача продовжити виконавчі дії, щодо виконання вимог рішення суду, постановленого у справі №520/30473/24 від 05.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 520/30473/24 зобов`язано Височанську селищну раду надати відповідь ОСОБА_1 на його інформаційні запити від 03.10.2024. 27.03.2026 державний виконавець, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 77601478 з примусового виконання виконавчого листа № 520/30473/24 у зв`язку з тим, що боржник виконав рішення суду в повному обсязі. Натомість позивач стверджує, що рішення суду не було належним чином виконано, оскільки не він отримав інформацію, яку бажав отримати за своїми інформаційними запитати від 03.10.2024, а саме копії відповідних розпоряджень та документів про втрату коштів з бюджету громади. Вважає, що державний виконавець не проводив перевірки виконання рішення боржником безпосередньо перед тим, як прийняти оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження, а прийняв її тільки на основі повідомлення боржника. 
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 :
визнано протиправною та скасувано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Баранової Яни про закінчення виконавчого провадження № 77601478 від 27.03.2026 року;
зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України продовжити виконавчі дії щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №520/30473/24.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі лист боржника про повне виконання судового рішення, за відсутності належних доказів на підтвердження обставин такого виконання, не підтверджує виконання боржником судового рішення. При вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження державний виконавець мав надати оцінку не формальному факту наданні відповідей, а правильності та повноті виконання судового рішення. За таких обставин та правового врегулювання суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 по справі № 520/8435/26; ухвалити нове рішення по справі №520/8435/26, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішенням суду у справі №520/30473/24 Височанську селищну раду зобов`язано саме надати відповідь ОСОБА_1 на його інформаційні запити від 03.10.2024, при цьому питання щодо вимог до змісту цієї відповіді та/або додатків до неї судом не вирішувались. 16.04.2025 до Відділу надійшов лист Височанської селищної ради від 15.04.2025 № 02-22/1060, яким повідомлено що боржником повторно направлені відповіді на інформаційні запити від 03.10.2024 які зареєстровані за вхідними №№ 304/02-29, 305/02-29, 306/02-29, 307/02/29, 308/02-29, 309/02-29 від 03.10.2024 по кожному інформаційному запиту окремо. У разі незгоди з результатами розгляду інформаційних запитів від 03.10.2024 стягувач має право оскаржити їх в установленому законом порядку. Скаржник наголошує, що боржником було вчинено саме ту дію, яку передбачено резолютивною частиною судового рішення та виконавчого листа. Разом з тим, суд першої інстанції фактично поклав на державного виконавця обов`язок вирішувати питання, які належать виключно до компетенції суду, а саме оцінювати зміст відповідей на інформаційні запити, встановлювати повноту наданої інформації та визначати, чи відповідають такі відповіді вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації». 
Просив проводити розгляд справи без участі представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за наявними матеріалами у справі. 
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
08.07.2026 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що в апеляційній скарзі наявні недоліки, зокрема в частині зазначення персональних даних про учасників справи, незазначення дати отримання судового рішення, ненадання обґрунтування вимог апелянта. Зауважує, що рішення суду не було виконано належним чином, оскільки він не отримав інформацію за своїми запитами. Вважає, що належною відповіддю на його запити є надання конкретних документів, а не написання будь-яких листів. Державний виконавець не проводив перевірки виконання рішення боржником безпосередньо перед тим, як прийняти оскаржувану постанову, а прийняв її лише на основі повідомлення боржника. Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу заявника відхилити.
Третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та повістки про виклик у судове засідання (відповідач та третя особа – в електронному кабінеті учасників справи, позивач – засобами поштового зв`язку).
У судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив скасувати залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідач в судове засідання не з`явились, що в силу вимог частини третьої статті 268, частини другої статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи. 
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 520/30473/24, яке набрало законної сили 08.03.2025, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Керуючого справами Виконавчого комітету Височанської селищної ради Кабиш Вікторії Анатоліївни, Височанської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії:
визнано протиправною бездіяльність Височанської селищної ради щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на його інформаційні запити від 03.10.2024;
зобов`язано Височанську селищну раду надати відповідь ОСОБА_1 на його інформаційні запити від 03.10.2024;
в іншій частині позовній вимог відмовлено.
13.03.2025 по вказаній справі видано виконавчий лист. 
24.03.2025 року керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 77601478 по виконанню виконавчого листа № 520/30473/24 виданого Харківським окружним адміністративним судом. 
Також 24.03.2025 державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору. 
До Відділу надійшов лист Височанської селищної ради від 25.03.2025 №02- 22/799, яким повідомлено що, ще до відкриття виконавчого провадження № 77601478, а саме 12 березня 2025 року, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 по справі № 520/30473/24 Височанською селищною радою на адресу ОСОБА_1 направлено відповідь на його інформаційні запити від 03.10.2024, які зареєстровані за вхідними №№304/02-29, 305/02-29, 306/02-29, 307/02/29, 308/02-29, 309/02-29 від 03.10.2024 (вихідний № 02- 22/646 від 10.03.2025). Ця відповідь направлена на адресу ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується накладною та описом вкладення до № 6240300021517, копії яких додаються до даного листа. Відповідь Височанської селищної ради на інформаційні. 
08.04.2025 боржнику направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо стану виконання даного рішення суду. 
16.04.2025 до Відділу надійшов та зареєстрований лист Височанської селищної ради від 15.04.2025 № 02-22/1060, яким повідомлено що боржником повторно направлені відповіді на інформаційні запити від 03.10.2024 які зареєстровані за вхідними №№ 304/02-29, 305/02-29, 306/02-29, 307/02/29, 308/02-29, 309/02-29 від 03.10.2024 по кожному інформаційному запиту окремо (листи від 15.04.2025 № 02-22/1061, № 02-22/1062, № 02-22/1063, № 02-22/1064, № 02-22/1065, № 02-22/1066). Дані відповіді направлені на адресу стягувача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується накладною та описом вкладення до № 6240300025121. Відповіді Височанської селищної ради на інформаційні запити від 03.10.2024 отримані стягувачем 17.04.2025, що підтверджується інформацією з сайту AT «Укрпошта». 
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Барановою Яною від 27.03.2026 закінчено виконавче провадження ВП № 77601478 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
У постанові зазначено, що Височанська селищна рада повідомила про виконання рішення суду, згідно з виконавчим документом («На виконання даної Вимоги повідомляємо, що на адресу ОСОБА_1 було повторно направлені відповіді на інформаційні запити від 03.10.2024 які зареєстровані за вхідними №№ 304/02-29, 305/02-29, 306/02-29, 307/02/29, 308/02-29, 309/02-29 від 03.10.2024 по кожному інформаційному запиту окремо. Додатки: копії 6 відповідей Височанської селищної ради на інформаційні запити ОСОБА_1 від 03.10.2024 - на 6 арк.; копія накладної АТ «УКРПОШТА» від 16.04.2025 - на 1 арк; копія опису вкладення- на 1 арк.»).
Не погодившись з постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII).
Виходячи зі змісту частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». 
Статтею 18 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Нормами пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Питання застосування вказаної норми вже було предметом розгляду Верховного Суду, а тому сформовані у подібних правовідносинах висновки підлягають урахуванню при вирішенні цієї справи.
Так, у постанові від 31.08.2020 у справі № 809/1370/17 Верховний Суд дійшов висновку, що закінчення виконавчого провадження є передчасним, якщо воно здійснене виключно на підставі повідомлення боржника без перевірки фактичного виконання та без належних підтверджувальних документів, оскільки на державного виконавця покладено обов`язок контролю та перевірки виконання судового рішення.
У постанові від 10.04.2025 у справі № 240/28517/23 Верховний Суд наголосив, що п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII може бути застосований лише за умови встановлення фактичного повного виконання рішення, при цьому постанова про закінчення виконавчого провадження має бути мотивованою, містити встановлені обставини та зазначення способів їх перевірки, а державний виконавець зобов`язаний пересвідчитись у виконанні рішення саме в обсязі та спосіб, визначені резолютивною частиною судового рішення.
Оскільки рішення суду передбачало безстрокове нарахування доплати, а законодавство, яке застосував суд, не зазнало змін, у цій справі Верховний Суд дійшов висновків, що Пенсійний фонд був зобов`язаний здійснювати виплати виходячи з актуального розміру мінімальної заробітної плати, а постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена передчасно та є протиправною.
У цій самій постанові Верховний Суд послався на релевантну правову позицію, викладену у постанові від 21.08.2024 у справі № 240/27324/23, в якій підкреслено, що формальне підтвердження або припущення виконання рішення не може вважатися підставою для закінчення виконавчого провадження. У зазначеній постанові Суд заначив, що виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення. Також суд констатував, що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновків, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження може бути закінчене виключно за умови фактичного виконання судового рішення у повному обсязі згідно з виконавчим документом.
Крім того, Верховний Суд сформулював сталий правовий підхід, відповідно до якого постанова про закінчення виконавчого провадження з цих підстав має бути належно мотивованою, містити конкретні обставини, що свідчать про повне фактичне виконання рішення, а також спосіб встановлення таких обставин. Державний виконавець при цьому зобов`язаний перевірити виконання зобов`язання у чіткій відповідності до резолютивної частини судового рішення, а не обмежуватися формальним посиланням на повідомлення боржника
Колегією суддів встановлено, що у межах виконавчого провадження ВП 77601478 з примусового виконання виконавчого листа у справі №520/30473/24 на боржника – Височанську селищну раду покладалося зобов`язання надати відповідь ОСОБА_1 на його інформаційні запити від 03.10.2024. 
Так, матеріали виконавчого провадження містять докази направлення на адресу ОСОБА_1 відповідей на його інформаційні запити від 03.10.2024 які зареєстровані за вхідними №№ 304/02-29, 305/02-29, 306/02-29, 307/02/29, 308/02-29, 309/02-29 від 03.10.2024 по кожному інформаційному запиту окремо (листи від 15.04.2025 № 02-22/1061, № 02-22/1062, № 02-22/1063, № 02-22/1064, № 02-22/1065, № 02-22/1066).
Таким чином, отримавши від боржника документи, які підтверджують надання відповідей на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 520/30473/24, державний виконавець дійшов обґрунтованого висновку про фактичне виконання судового рішення у спосіб, визначений його резолютивною частиною, у зв`язку з чим правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас колегія суддів зауважує, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не наділений повноваженнями надання юридичної оцінки обґрунтованості, повноти відповідей, наданих суб`єктом владних повноважень чи обґрунтованість викладених у відповідях висновків, а тому перевірка зазначених обставин виходить за межі повноважень державного виконавця.
У разі незгоди зі змістом відповіді, наданої суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, позивач не позбавлений права оскаржити відповідні дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у судовому порядку.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки фактично підмінив предмет перевірки у цій справі оцінкою змісту відповідей, наданих боржником, що виходить за межі перевірки державним виконавцем під час вирішення питання про закінчення виконавчого провадження.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження №77601478 від 24.03.2025, винесена державним виконавцем законно та обґрунтовано, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 по справі № 520/8435/26 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 по справі №520/8435/26 скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: Височанська селищна рада про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва	
Судді	   	І.М. Ральченко   Л.О. Фоміна   	
Повний текст постанови складено 20.07.2026 року