УХВАЛА

14 липня 2026 року 
м. Київ
справа №160/32656/24
провадження № К/990/29054/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Мельник-Томенко Ж. М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в :
19 червня 2026 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.
23 червня 2026 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Смокович М. І. 13 липня 2026 року перебував у відпустці на підставі наказу від 10 липня 2026 року Н-№ 2204/0/6-26, у зв`язку із чим вирішення питання про відкриття касаційного провадження відбувається після виходу судді з відпустки.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 вже звертався з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.
Верховний Суд ухвалою від 11 травня 2026 року у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі № 160/32656/24 відмовив на підставі пункту 1 частини першої статті 333 КАС України.
Надалі Верховний Суд ухвалою від 08 червня 2026 року (провадження № К/990/22383/26) відмовив ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на зазначені вище судові рішення на підставі пункту 3 частини першої статті 333 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся втретє до Верховного Суду з касаційною скаргою.
25 червня 2026 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Смоковича М. І., Мацедонської В. Е., Мельник-Томенко Ж. М. від розгляду справи № 160/32656/24, яка обґрунтована незгодою з ухвалами Верховного Суду від 11 травня 2026 року та 08 червня 2026 року, якими відмовлено у відкритті касаційного провадження у цій справі, що, на думку позивача, свідчить про упередженість та необ`єктивність суддів Смоковича М. І., Мацедонської В. Е. та Мельник-Томенко Ж. М.
Верховний Суд ухвалою від 29 червня 2026 року заяву про відвід визнав необґрунтованою та передав на автоматизований розподіл для визначення у встановленому КАС України порядку судді, яким вирішуватиметься питання про відвід за цією заявою.
Верховний Суд ухвалою від 01 липня 2026 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 160/32656/24.
Відповідно до статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства належить, зокрема забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Відповідно до статті 13 КАС України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Разом із тим, відповідно до частини п`ятої статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
У контексті наведеного необхідно звернути увагу на те, що вищезазначена норма процесуального закону визначає імперативний обов`язок суду касаційної інстанції відмовити у відкритті касаційного провадження за наявності постановленої у відповідній адміністративній справі ухвали суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Законодавець, установивши такі процесуальні правила, обмежив можливість суду касаційної інстанції повертатись до вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, за скаргою якої вже відмовлено у відкритті касаційного провадження на це саме судове рішення. Ці правила є чіткими, а процесуальне законодавство не містить виключень щодо їх застосування.
Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини другої статті 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.
Відповідно до частини третьої статті 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Відповідно до частини четвертої статті 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
За таких обставин, подання касаційної скарги на зазначені судові рішення є зловживанням позивачем своїми процесуальними правами, що відповідно до частини третьої статті 45 КАС України є підставою для її залишення без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 45, 355 КАС України,
у х в а л и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі № 160/32656/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

Ж. М. Мельник-Томенко