"25" червня 2026 р.

ОКРЕМА ДУМКА
судді Галицького районного суду Івано-Франківської області
Наталі Островської 
у справі ЄУН 341/2142/24
"25 червня» 2026 р.          м. Галич
25 червня 2026 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Островської Н. І., присяжних: Кантор Н., Прожоренко М. ухвалив рішення у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Більщівцівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , військова частина НОМЕР_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
Указаним судовим рішенням задоволено заяву ОСОБА_1 . Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено над ОСОБА_2 опіку та призначенои її опікуном ОСОБА_1 .
Статтею 293 ЦПК України передбачено, що розгляд справ про визнання фізичної особи недієздатною проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.
Відповідно до частини 3 статті 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.
За змістом частини 1 статті 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім.
Згідно з частиною 3 статті 35 ЦПК України суддя, не згодний із рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Не погоджуюсь із ухваленим рішенням суду в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 з наступних підстав.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 25.07.2025 № 265/2025 ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом-деменцією змішаного (переважно судинного) генезу, що згідно МКХ-10 F 01.8. Вказане захворювання позбавляє ОСОБА_2 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Частиною першою статті 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Отже, за наявності відповідного висновку судово-психіатричного експерта від 25.07.2025 № 265/2025 у суду наявні підстави для визнання ОСОБА_2 недієздатною особою.
Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над, зокрема, фізичними особами, які визнані недієздатними.
Статтею 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно зі статтею 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. 
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
При цьому таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення у справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Так, рішенням № 113 від 14.08.2025 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном у разі визнання недієздатною ОСОБА_2 . 
При цьому подання органу опіки і піклування обґрунтоване тим, що окрім ОСОБА_1 не установлено інших осіб, які б виявили бажання бути опікуном ОСОБА_2 . Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надала нотаріально посвідчену заяву про відмову від здійснення опіки над матір`ю ОСОБА_2 , та просила виключити її із списку осіб, які б за бажанням могли бути опікунами. Онука ОСОБА_4 також не бажає бути опікуном бабусі. 
Тоді як онук ОСОБА_1 є здоровим, звернувся з відповідною письмовою заявою до органу опіки і піклування, до кримінальної відповідальності не притягувався.
Своєю чергою під час розгляду справи з наданих документів, а також згідно з поясненнями представника заявника та представника військової частини суд установив, що заявник перебуває на службі у ЗС України і територіально перебуває за межами області.
У статті 67 ЦК України визначено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Оцінивши подання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , вважаю, що орган опіки та піклування не з`ясував можливість заявника здійснювати повноваження опікуна з огляду на те, що він перебуває у лавах ЗС України і фізично не має можливості виконувати такі функції, передбачені статтею 67 ЦК України. Разом з тим, орган опіки при погодженні кандидатури заявника не врахував і не дослідив причин неможливості виконання обов`язків опікуна дітьми та іншими онуками ОСОБА_2 . 
Так, фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою (ч. 3 ст. 63 ЦК України). Проте, сама по собі вказана обставина не може бути безумовною підставою для призначення опікуном особи, яка, на думку суду, не відповідає вимогам ст. 67 ЦК України.
Зазначаю, що призначення опікуна недієздатній особі здійснюється за поданням органу опіки та піклування, проте, без доведення передбачених законом умов та обставин, таке подання не може бути підставою для призначення опікуна у судовому порядку.
У статті 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що заявник ОСОБА_5 не відповідає критеріям, визначеним у статті 63 ЦК України, оскільки не має можливості виконувати обов`язки опікуна, передбачені, зокрема, ст. 67 ЦК України. 
Ураховуючи наведене, на мою думку, у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 необхідно було відмовити. 

Суддя          Наталя Островська