Справа № 161/14707/26 
Провадження № 2-о/161/470/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – Присяжнюк Л.М.,
за участю секретаря судового засідання – Ващук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біцулова Анна Анатоліївна, заінтересована особа Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,
В С Т А Н О В ИВ:
09 липня 2026 року ОСОБА_1 , звернулась до суду через свого представника із вказаною вище заявою.
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території, а саме: у м.Шахтарськ, Донецької області помер чоловік заявниці - ОСОБА_2 . Вказує, що вона отримала свідоцтво про смерть від окупаційних органів держави-агресора, однак вказане свідоцтво про смерть не має юридичної сили на території України. Отримання свідоцтва про смерть за законодавством України їй необхідне для реалізації своїх спадкових прав.
Посилаючись на вищевикладене заявник просить суд встановити вищенаведений факт.
Ухвалою суду від 09.07.2026 заяву прийнято до провадження, відкрито окреме провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Заявник у судове засідання не з`явилася, водночас, представник заявника у заяві про встановлення факту смерті просила розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги останньої підтримує.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заяв чи клопотань до не надходило.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується витягом актового запису про шлюб із застосунку «ДІЯ» (а.с. 10).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 24.04.2023, серія НОМЕР_1 , виданого на тимчасово окупованій території та довідки про причину смерті вбачається, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Шахтарськ Донецької області, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність. (а.с. 11-12).
Свідоцтво про смерть, видане відділом РАЦС Кіровського міського управління юстиції Донецької Народної Республіки не має юридичної сили на території України.
Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм.
Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, вирішується судом з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 77, 78 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.
Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окуповані території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина перша). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (частина друга). Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті. Є недійсним і не створює правових наслідків (частина третя).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» смерть підлягає державній реєстрації.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою (пункт перший); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (пункт другий).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Таким чином, судом встановлено, що вимоги заявника обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.
Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах держаної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 55 Конституції України, 13, 19, 81, 263-265, 317 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біцулова Анна Анатоліївна, заінтересована особа Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України – задовольнити.
Встановити юридичний факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Шахтарськ Донецької області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Шахтарськ Донецької області, Україна, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність.
Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заявник: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;
Представник заявника: Біцулова Анна Анатоліївна, адреса для листування: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_3 ;
Заінтересована особа: Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Луцьк, пр. Соборності,буд.18, код ЄДРПОУ 25091825.
Повний текст рішення суду складений та підписаний 09 липня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        Людмила ПРИСЯЖНЮК