УХВАЛА
20 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 643/19836/25
провадження № 51-2824ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 травня 2026 року,
встановив:
Засуджений  ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання приписів цієї статті.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка її подає, до суду касаційної інстанції.
Такі вимоги мають співвідноситися із приписами ст. 436 КПК відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений у касаційній скарзі порушує питання про скасування вироку Салтівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2025 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 07 травня 2026 року в частині призначеного покарання. Також скаржник заявляє вимогу про зміну судових рішень та призначення йому покарання у виді штрафу.
Однак заявлені скаржником вимоги не узгоджуються з приписами ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду, оскільки касатор одночасно порушив питання, як про скасування так і про зміну оскаржуваних судових рішень, що за обставин цього провадження є взаємовиключним. 
Так, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій є підставою для призначення нового розгляду в місцевому суді або закриття кримінального провадження з підстав, передбачених приписами ст. 284 КПК, проте скаржник таких вимог не заявив. 
Крім того, Суд зауважує, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу можливе лише у разі зміни оскаржуваних судових рішень.
Зазначені вище обставини перешкоджають Верховному Суду встановити дійсну позицію скаржника щодо меж і, відповідно, результатів касаційного розгляду та унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додається копія судового рішення, що оскаржується, однак засуджений, усупереч наведеній нормі, не долучив копій вироку Салтівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2025 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 07 травня 2026 року. Указане становить не лише формальне порушення положень ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 425, 426 КПК, а саме: чи має право засуджений ОСОБА_4 подати касаційну скаргу на вказані вище судові рішення та чи дотримано строку касаційного оскарження.
З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3