Справа № 346/3989/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/976/26 
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої   Пнівчук О. В.,
суддів:   Бойчука І. В., Томин О. О., 
з участю секретаря   Кузнєцова В. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарновський Григорій Миколайович, на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року, у складі судді П`ятковського В.І., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2015 року представник позивача АТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до умов кредитного договору № 447/08-КЗ від 21 березня 2008 року, укладеного між ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , останньому надано кредит у сумі 59 754 грн з кінцевим терміном погашення 21 березня 2015 року. 
24 липня 2008 року ці ж сторони уклали договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №14/08-МК-3, згідно якого банк надав позичальнику у тимчасове користування 40 000 доларів США з оплатою за користування кредитом 17 % річних.
Відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконував, в зв`язку з чим банк уже звертався до суду. Однак рішення, винесені судом позичальником не виконано. Тому, станом на 27 липня 2015 року заборгованість останнього за обома кредитними договорами становила 3 514 883 грн.
Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №447/08-К3 від 21.03.2008 у розмірі 164 519,23 грн з яких: сума простроченої заборгованості за відсотками 8 946,36 грн, сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії – 2 151,12 грн, пеня – 153 421,75 грн, та заборгованість за кредитним договором №14/08-МК-З від 24.07.2008 у розмірі 3 350 363,77 грн, з яких: сума строкової заборгованості за відсотками – 318,74 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2015 становить 7 018,27 грн, сума простроченої заборгованості за відсотками 24 596,04 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти становить 541 676,29 грн, пеня – 2 801 770,21 грн; всього заборгованість загальною сумою 3 514 883 грн.
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 447/08-КЗ від 21 березня 2015 року, в розмірі 16097,48 грн, з яких: прострочена заборгованість за відсотками - 8 946,36 грн, прострочена заборгованість по щомісячній комісії - 2 151,12 грн, пеня - 5 000 грн; за кредитним договором № 14/08-МК-3 від 24 липня 2008 року, в розмірі 598 593,56 грн, з яких: сума строкової заборгованості за відсотками - 318,74 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 7 018,27 грн; сума простроченої заборгованості за відсотками - 24 596,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 541 575, 29 грн, пеня - 50 000 грн та судові витрати у розмірі 3 654 грн.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2021 року замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду по справі № 346/3989/15-ц.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.12.2015 у цивільній справі №346/3989/15-ц за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – залишено без задоволення.
Повний текст ухвали суду складено 01 квітня 2026 року.
Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Тарновський Г. М. подав апеляційну скаргу. Вважає рішення в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитним договором №14/08-МК-3 від 24 липня 2008 року у розмірі 598 593,56 грн, з яких: сума строкової заборгованості за відсотками 318,74 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 7018,27 грн, сума простроченої заборгованості за відсотками 24 596,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 541 575,29 грн, пеня 50 000 грн та судові витрати 3654 грн, – необґрунтованим, прийнятим без дотримання вимог матеріального та процесуального права, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, належної оцінки доказів.
Зазначає, що загальна заборгованість по кредитному договору № 14/08-МК-3 вже була стягнута рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06.12.2011 у справі №2-2225/11.
24.07.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття кредитної лінії №14/08-МК-3 на суму 40 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 17% річних, строк дії договору 15 років.
У зв`язку з скрутним матеріальним становищем та світовою кризою, відповідач не своєчасно та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, у зв`язку з цим банк звернувся з позовом про стягнення загальної заборгованості за кредитним договором №14/08-МК-3 від 24.07.2008, а саме 20.10.2011 було подано першу позовну заяву (справа №2-2225/2011), в якій просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором №14/08-МК-3 від 24.07.2008 у розмірі 619 522,48 грн, яка складається з загальної суми заборгованості 37 498,70 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 298 965,89 грн, суми нарахованих та несплачених процентів 15 469,22 доларів США, що в еквіваленті становить 123 331,45 грн, суми несплаченої пені за відсотками 12 584,81 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 100 334,911 грн, суми несплаченої пені за кредитом 12 152 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить, 96 890,23 грн. Вказана сума заборгованості підтверджена долученим до позову розрахунком заборгованості станом на 11.10.2011. 
Таким чином, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» скориставшись своїм правом на дострокове повернення всієї (загальної) суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій, цим самим змінив строк повернення кредиту з 23.07.2023 на 28.10.2011.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 грудня 2011 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено повністю, достроково стягнуто всю заборгованість по основній сумі кредиту, відсотків та штрафних санкцій нарахованих станом на 11.10.2011 по кредитному договору №14/08-МК-3 від 24.07.2008.
Проте незважаючи на вказане судове рішення ПАТ «Банк «фінанси та Кредит» 25 серпня 2015 року подав другу позовну заяву, у якій просив стягнути заборгованість за кредитним договором №14/08-МК-3 від 24.07.2008 у розмірі 16 097,48 грн, а також фактично повторно стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором. В цій позовній заяві позивачем не зазначено період за який було здійснено нарахування зазначених у даному позові відсотків/процентів як строкових так і прострочених. З долученого розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем здійснено донарахування заборгованості за період з 12.10.2011 по 18.08.2015.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Зазначає, що скориставшись своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій і цим самим змінивши строк повернення кредиту договору на 28.10.2011, банк продовжував безпідставно нараховувати проценти за користування кредитом та штрафні санкції.
Відповідач звертає увагу, що строк дії кредитного договору №14/08-МК-3 був змінений кредитодавцем шляхом пред`явлення до позичальника вимоги – позовної заяви від 28.10.2011, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, з 23.07.2023 на 28.10.2011.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Позовних вимог про стягнення відсотків нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.
Просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №14/08-МК-3 від 24 липня 2008 року у розмірі 598 593,56 грн скасувати, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – адвокат Тарновський Г. М. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представники публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» у судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Рибчанського Р. Р. сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Банк» Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 447/08-КЗ згідно якого останньому надано кредит, у сумі 59 754 грн з кінцевим терміном погашення 21 березня 2015 року.
24 липня 2008 року між цими ж сторонами укладено договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 14/08-МК-3, згідно якого банк надав позичальнику у тимчасове користування 40 000 доларів США з оплатою за користування кредитом 17 відсотків річних. 
Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договорами.
У зв`язку із порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо строків повернення кредитних коштів, заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 грудня 2011 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто з відповідача та його поручителя на користь банку заборгованість за кредитним договором № 14/08-МК-3 від 24 липня 2008 року у розмірі - 619 522,48 грн.
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 листопада 2013 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 447/08-КЗ у сумі 87 864,93 грн та судові витрати по справі.
Встановлено, що позичальник ОСОБА_1 не виконав ані взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, ані постановлені рішення суду про стягнення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами. 
Станом на 27 липня 2015 року, виникла заборгованість за кредитним договором № 447/08-КЗ від 21 березня 2008 року, в розмірі 164 519,23 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за відсотками - 8 946,36 грн, простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 2 151,12 грн та пені - 153 421,75 грн.
Заборгованість відповідача за кредитним договором № 14/08-МК-3 від 24 липня 2008 року, станом на 18 серпня 2015 року, становить 3 514 883 грн, яка складається з: суми строкової заборгованості за відсотками - 318,74 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 7 018,27 грн, суми простроченої заборгованості за відсотками – 24 596,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 541 575, 29 грн. та пені в сумі 2 801 770,21 грн.
Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач порушив умови кредитних договорів від 21 березня 2008 року за № 447/08-КЗ та від 24 липня 2008 року за № 14/08-МК-3, то вимоги позивача по стягненню сум простроченої заборгованості за відсотками та простроченої заборгованості по щомісячній комісії згідно першого договору в розмірі 11 097,48 грн та сум строкової заборгованості за відсотками та простроченої заборгованості за відсотками по другому договору в розмірі 24 914,78 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 54 8593,56 грн підлягають повному задоволенню. Разом з тим, враховуючи положення ч.3 ст. 509 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності зобов`язання та підстав його виникнення і ч.3 ст. 551 ЦК України, щодо співрозмірності неустойки наслідкам порушення, ступені виконання зобов`язання позичальником, суд дійшов висновку про зменшення пені за договором від 24 липня 2008 року за № 14/08-МК-3 з 2 801 770, 21 грн до 50 000 грн.
ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 24 липня 2008 року за № 14/08-МК-3 в розмірі 598593,56 грн, з яких: сума строкової заборгованості за відсотками 318,74 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 7018,27 грн, сума простроченої заборгованості за відсотками 24 596,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 541 575,29 грн, пеня 50 000 грн та судові витрати 3654 грн.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що банк пред`явивши вимогу про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором втратив право на нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитними коштами.
Відповідно до положень  ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої равочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За умовами укладеного між сторонами договору від 24 липня 2008 року за № 14/08-МК-3 вбачається, що у розділі 3 договору передбачено Порядок видачі і повернення Кредитних ресурсів. Порядок дострокового повернення Кредитних ресурсів.
Відповідно до п. 3.4 Договору банк має право призупинити видачу Кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовженні терміну дії Даного договору, а також вимагати дострокового повернення Кредитних ресурсів, оплати нарахованих відсотків по них, неустойки відповідно до умов договору, серед іншого у тому числі якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі робив зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитом чи відсотками, відповідно до пунктів 3.2, 4.3, 4.4.
У випадку вимоги банку про дострокове повернення Кредитних ресурсів і сплаті відсотків, позичальник зобов`язаний зробити повне погашення заборгованості за даним договором, тобто повернути отримані Кредитні ресурси і сплатити усі відсотки, протягом десяти банківських днів з моменту одержання вимоги банку. Дострокове повернення Кредитних ресурсів і сплата відсотків не звільняє позичальника від відповідальності , передбаченої розділом 6 даного договору, за порушення умов Даного договору.
Пунктом 6.1 Договору передбачено відповідальність позичальника, відповідно до якого за прострочення повернення Кредитних ресурсів і/чи сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником термінів платежів, передбачених п.3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 Даного Договору, а також будь-яких інших термінів платежів, передбачених даним договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов`язання сплатити відсотки за увесь час фактичного користування Кредитними ресурсами.
Отже умовами укладеного кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплатити відсотки за користування кредитними коштами за увесь час фактичного користування Кредитними ресурсами, у тому числі в разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення Кредитних ресурсів.
Матеріали справи не містять доказів того, що позичальник ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про визнання Кредитного договору в цілому чи окремих його пунктів недійсними. 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 ствердив, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та світовою кризою, він не своєчасно та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту.
Отже, банк у відповідності до умов укладеного договору, посилаючись на невиконання відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та умов укладеного договору пред`явив позов про стягнення з позичальника заборгованості за відсотками та пенею за останній календарний рік.
Колегія суддів зауважує, що відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлений судом першої інстанції за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 . Місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою підтверджено Коломийським РВ УДМС, доказів щодо повідомлення банку про зміну місця проживання чи реєстрації суду не надав ( а.с. 31 т.1).
На підставі рішення суду першої інстанції 17.12.2015 року видано два виконавчі листи та відкрито виконавче провадження, у якому ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2021 року замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг».
Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 про ухвалене судом рішення дізнався більше ніж десять років після його постановлення матеріали справи не містять.
Відповідачем також не подано доказів того, що він, знаючи про наявність невиконаних зобов`язань за кредитними договорами, вживав заходів для виконання рішень судів про стягнення з нього заборгованості за укладеним кредитними договорами, а також здійснював інші дії щодо взаємозвірки з банком заборгованості за кредитними договорами, реструктуризації боргу, тощо.
При розгляді зазначеної справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити  про дотримання принципу правової визначеності.
У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За обставин справи, що переглядається, представником відповідача не наведено обставин, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарновський Григорій Миколайович, залишити без задоволення, а заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 липня 2026 року.

Головуюча       О. В. Пнівчук
Судді:        І. В. Бойчук
О. О. Томин