Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 932/3596/26
Провадження № 2/542/826/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю:
секретаря судового засідання - Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі також - позивач, ТОВ «ФК «Ейс») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року у розмірі 75625 грн 36 коп.
Підставою позову є наявність непогашеної заборгованості у відповідача за кредитним договором.
Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Дніпра від 31 березня 2026 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передана за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області (а.с. 125).
Відповідно до ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 28 травня 2026 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 132).
17 червня 2026 року цивільна справа № 932/3596/26 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 932/3596/26 надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О.
Ухвалою суду від 24 червня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 139) позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до даної ухвали, суд частково задовольнив клопотання позивача та витребував у в АТ КБ «Приват Банк» інформацію (а.с. 140-143). 
Витребувана судом інформація надійшла до суду 21 липня 2026 року (а.с. 151-154).
Ухвалою суду від 16 вересня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 22 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі також - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 975185132 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, на суму 1000 грн 00 коп.
Позивачем зазначено, що у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, у тому числі, щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
Вказано, що факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 1000 грн 00 коп. підтверджується платіжним дорученням.
У подальшому, відповідач збільшив суму кредиту до 29900 грн 00 коп.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, у зв`язку з цим виникла заборгованість.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі також - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого та умов додаткових угод до нього, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі також - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого та умов додаткових угод до нього, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року.
В подальшому, 11 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року.
Зокрема, до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року у загальному розмірі 75625 грн 36 коп.
Вказано, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» нарахувань за кредитним договором не здійснювали.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року становить 75625 грн 36 коп.
На даний час, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути загальну суму такої заборгованості.
Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 147), у прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував (а.с. 12).
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 149).
Із матеріалів справи вбачається, що судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 16 вересня 2026 року, разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 24 червня 2026 року, були направлені відповідачу - ОСОБА_1 в порядку частини 5 статті 14 ЦПК України та доставлені до його Електронного кабінету 25 червня 2026 року (а.с. 148,149).
Частиною 5 статті 14 ЦПК України передбачено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 11 статті 272 ЦПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. 
Згідно з пунктом 2 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 24 червня 2026 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.
За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за допомогою офіційного сайту товариства - www.moneyveo.ua укладено електронний договір кредитної лінії № 975185132 (надалі також - договір) (а.с. 15-зі звороту-18).
Відповідно до пункту 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 29900 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - правила).
Пунктом 1.3. договору визначено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 1000 грн 00 коп. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 21.01.2022.
Згідно з пунктом 1.7. договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період), а саме: до 21.01.2022.
Відповідно до пункту 1.8. договору сторони погодили, що встановлений в пункті 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. При цьому сторони узгоджують, що кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів.
Пунктом 1.9. договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються згідно з умовами визначеними у договорі.
Згідно з підпунктами 1.12.1-1.12.2. пункту 1.12. договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Пунктом 1.13. договору визначено, що проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9. або 1.12.2. договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.
Відповідно до пункту 5.3. договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
Договір кредитної лінії № 975185132 від 22 грудня 2021 року підписаний електронним підписом від імені ОСОБА_1 (а.с. 18-зі звороту).
У такий же спосіб підписано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 975185132 від 22 грудня 2021 року (а.с. 14-15).
Дослідивши зміст паспорта споживчого кредиту від 22 грудня 2021 року, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту.
Підписавши 22 грудня 2021 року договір кредитної лінії № 975185132, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» міститься інформація щодо суми кредиту, процентів та про те, що відповідач під час підписання кредитного договору використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який було відправлено йому на номер телефону (а.с. 34).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит, що підтверджується платіжними дорученнями від 22 грудня 2021 року, 23 грудня 2021 року, 24 грудня 2021 року, 25 грудня 2021 року, 26 грудня 2021 року, 27 грудня 2021 року, 29 грудня 2021 року, 30 грудня 2021 року, 17 січня 2022 року (а.с. 37-43). 
Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується також довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 27 червня 2025 року (а.с. 90-96).
Відповідно до інформації АТ КБ «Приват Банк», наданої на виконання ухвали суду від 24 червня 2026 року, повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . Вказано, що номер телефону НОМЕР_2 знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 та на нього відправлялась інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період 22.12.2021-04.01.2022, 17.01.2022-22.01.2022.
Крім того, повідомлено, що по рахунку № НОМЕР_1 були зарахування коштів, за період 22.12.2021-04.01.2022 та за період 17.01.2022-22.01.2022.
Виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період 22.12.2021-04.01.2022 та за період 17.01.2022-22.01.2022 містять інформацію про зарахування відповідних сум трашнів (а.с. 151-153). 
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» склала зокрема: 29900 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту та 44804 грн 44 коп. - сума заборгованості по відсотках. 
Із розрахунку вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило нарахування відсотків за кредитним договором за період із 22 грудня 2021 року по 22 лютого 2022 року (а.с. 112-зі звороту-113).
Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених договором (а.с. 57-60). 
У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі, щодо продовження терміну його дії (а.с. 62-зі звороту-69).
Відповідно до реєстру прав вимоги № 174 від 22 лютого 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, у загальному розмірі 74704 грн 44 коп., із яких: 29900 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 44804 грн 44 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 70-71).
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, здійсненого ТОВ «Таліон плюс», вбачається що ТОВ «Таліон плюс» здійснило нарахування відсотків за користування кредитом за період із 23 лютого 2022 року по 20 квітня 2022 року в межах строку дії договору.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Таліон плюс» склала у загальному розмірі 75625 грн 36 коп., із них: 29900 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту, 45725 грн 36 коп. - сума заборгованості по відсотках (а.с. 111).
Також, судом встановлено, що 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених договором (а.с. 73-75).
У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі, щодо продовження терміну його дії (а.с. 77-зі звороту-78).
Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, у загальному розмірі 75625 грн 36 коп., із яких: 29900 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 45725 грн 36 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 79-80).
11 липня 2025 рокуміж ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою, (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 82-85).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, у загальному розмірі 75625 грн 36 коп., із яких: прострочене тіло - 29900 грн 00 коп. та прострочені відсотки - 45725 грн 36 коп. (а.с. 88-89).
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, за період з 14.07.2025-26.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 26.12.2025 складає 75625 грн 36 коп., із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 29900 грн 00 коп. та прострочена заборгованість за процентами - 45725 грн 36 коп. (а.с. 110-зі звороту).
Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору кредитної лінії № 975185132 від 22 грудня 2021 року, виконав у повному обсязі.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новими кредиторами не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору кредитної лінії № 975185132 від 22 грудня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 75625 грн 36 коп.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений електронний договір кредитної лінії № 975185132, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 29900 грн 00 коп. 
Як вбачається зі змісту кредитного договору, відповідач шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором прийняв пропозицію укласти договір.
Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 15).
Відповідно до платіжних доручень, наявних в матеріалах справи і досліджених судом, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 37-43-зі звороту).
Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується також довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 27.06.2025 (а.с. 90-96-зі звороту).
Відомості про отримання кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 24 червня 2026 року (а.с. 151-154).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» склала зокрема: 29900 грн 00 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту та 44804 грн 44 коп. - сума заборгованості по відсотках. 
Із розрахунку вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило нарахування відсотків за кредитним договором за період із 22 грудня 2021 року по 22 лютого 2022 року (а.с. 112-зі звороту-113).
З матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманого кредиту за договором кредитної лінії № 975185132 від 22 грудня 2021 року, не сплатив відсотки по кредиту.
ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткових угод до нього набуло статус нового кредитора за договором кредитної лінії№ 975185132 від 22 грудня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, у загальному розмірі 74704 грн 44 коп., із яких: 29900 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 44804 грн 44 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 70-71).
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, здійсненого ТОВ «Таліон плюс», вбачається що ТОВ «Таліон плюс» здійснило нарахування відсотків за користування кредитом за період із 23 лютого 2022 року по 20 квітня 2022 року в межах строку дії договору.
ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року та додаткових угод до нього набуло статус нового кредитора за договором кредитної лінії № 975185132 від 22 грудня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, у загальному розмірі 75625 грн 36 коп., із яких: 29900 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 45725 грн 36 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 79-80).
11 липня 2025 рокуміж ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 відносно заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, у загальному розмірі 75625 грн 36 коп., із яких: прострочене тіло - 29900 грн 00 коп. та прострочені відсотки - 45725 грн 36 коп. (а.с. 88-89).
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року, за період з 14.07.2025-26.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 26.12.2025 складає 75625 грн 36 коп., із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 29900 грн 00 коп. та прострочена заборгованість за процентами - 45725 грн 36 коп. (а.с. 110-зі звороту).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками - не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед фактором - ТОВ «ФК «Ейс», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу.
Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.
З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії № 975185132 від 22 грудня 2021 року, у загальному розмірі 75625 грн 36 коп., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 29900 грн 00 коп. та простроченої заборгованість за процентами - 45725 грн 36 коп.
Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляв, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надавала, власного розрахунку не надав.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп. (а.с. 5).
Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача по справі - ОСОБА_1 - у розмірі 2662 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс».
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Соломка О.В. серії КС № 7073/10 від 19 жовтня 2018 року (а.с. 105-зі звороту), акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-1 від 20.08.2025) Адвокатським бюро «Соломко та партнери» із переліком наданих правових та юридичних послуг, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року - 2 год, вартість 5000 грн 00 коп., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року - 2 год, вартість 1000 грн 00 коп., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 - 1 год, вартість 500 грн 00 коп., підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 - 1 год, вартість 500 грн. Всього: 7000 грн 00 коп. (а.с. 106-зі звороту), додаткову угоду № 25770896684 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с. 107-зі звороту) у пункті 1 якої зазначено, що Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів Клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами - ОСОБА_1 за кредитним договором № 975185132 від 22 грудня 2021 року (а.с. 107-зі звороту), протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с. 108), договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с. 108-зі звороту-109).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених позивачем.
Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 7000 грн 00 коп., що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 4000 грн 00 коп. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, м. Київ) загальну суму заборгованості за договором кредитної лінії № 975185132 від 22 грудня 2021 року у розмірі 75625 грн 36 коп. (сімдесят п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень тридцять шість копійок), що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 29900 грн 00 коп. (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот гривень) та простроченої заборгованість за процентами в розмірі 45725 грн 36 коп. (сорок п`ять тисяч сімсот двадцять п`ять гривень тридцять шість копійок).
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп. (чотири тисячі гривень).
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, м. Київ, 02094;
відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя   О.О. Шарова-Айдаєва