УКРАЇНА
Справа № 196/1106/26
№ провадження 2/196/932/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С.,

учасники справи та представники учасників справи: 
позивачка ОСОБА_1 ,
представник позивачки - адвокат Келембет Ілона Миколаївна,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Царичанка Дніпропетровської області у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка подана представником позивачки – адвокатом Келембет І.М.
В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що 03.10.2014 р. між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який було розірвано рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 р.
Від шлюбу із відповідачем мають доньку ОСОБА_3 .
З осені 2021 року відповідач ОСОБА_2 проживає окремо та не приймає участі у вихованні і утриманні доньки ОСОБА_3 .
Зазначила, що витрачає значні кошти на придбання доньці одягу, взуття та всього необхідного для навчання та розвитку дитини.
ОСОБА_2 має задовільний стан здоров`я, аліменти на інших осіб не сплачує, тому має можливість надавати допомогу на утримання доньки.
На пропозицію щодо матеріального утримання в добровільному порядку, відповідач не погоджується.
Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 25).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Келембет І.М. у судове засідання не з`явились, від позивачки та її представника до суду надійшли заяви, в яких вони просили розглянути справу без участі позивачки та її представника, позивачка позовні вимоги підтримує (а.с.33, 37).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 35).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Розглядаючи цей спір, суд бере до уваги, що позовні вимоги по суті позову відповідач визнав повністю, про що вказав у поданій суду заяві.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.08.2015 р. (а.с. 3).
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.4-6).
Позивачка ОСОБА_1 проживає з донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору безоплатного користування кімнатою в житловому будинку від 16.08.2023 р. (а.с.9-10).
Згідно довідки Дніпровського ліцею №67 "Джерело" Дніпровської міської ради від 17.07.2026 р. №01-24/918, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Дніпровському ліцеї №67 "Джерело" Дніпровської міської ради, зарахована до закладу у 2023 році, навчання здобуває за очною формою (а.с.11).
У позовній заяві позивачка посилається на ту обставину, що на даний час відповідач з нею та дитиною не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, докази щодо добровільного надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати дитині матеріальну допомогу суду надано не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч. 1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.
За таких обставин, суд, врахувавши встановлені обставини, досліджені матеріали справи, вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 
Також відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що зазначив у поданій до суду письмовій заяві (а.с.35).
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 331.20 грн.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 липня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331.20 (одна тисяча триста тридцять одна грн. 20 коп.).
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.П. Бабічева