Справа №587/1763/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Вортоломей І. Г.	
Номер провадження 33/816/1329/26 	Суддя-доповідач Терещенко О. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Терещенко О. І., розглянув з участю секретаря судового засідання Кравченко Д.І., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Лопаткіна О.В. у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лопаткіна О.В. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 15 червня 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
УСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 15 червня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Судом установлено, що 27 квітня 2026 року о 20 год 46 хв у с-щі Степанівка, дорога Р-61 водій ОСОБА_1 керував автомобілем АUDI Allroad, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погодившись з указаним судовим рішенням, захисник Лопаткін О.В. подав апеляційну скаргу на постанову Сумського районного суду Сумської області від 15 червня 2026 року, в якій просив скасувати її та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного складу адміністративного правопорушення. У даному випадку він не керував транспортним засобом. Працівники поліції, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не назвали ознак алкогольного сп`яніння, тому він відмовився від огляду. Працівники поліції не доставили його до закладу охорони здоров`я, а відразу, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, але не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Не зрозуміло з яких підстав працівники поліції в протоколі зазначили, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, якщо огляд відносно нього взагалі не проводився. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Драгер та не відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, тому працівниками поліції не надано суду беззаперечних доказів його провини. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений без дотримання положень процесуального закону, що тягне за собою безумовне і беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, причин неприбуття не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений.
Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Лопаткін О.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Також не заперечував проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , з яким така його позиція узгоджена.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши захисника Лопаткіна О.В., дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з частиною 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Частиною 2 статті 251 передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримала у повному обсязі та дійшла обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням:
-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №651593 від 27 квітня 2026 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить всі обставини, які утворюють об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1);
-форми виводу, згідно з якою 27 квітня 2026 року зі служби 102 надійшло повідомлення про зупинку транспортного засобу Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого має явні ознаки алкогольного сп`яніння (а. с. 2);
-рапорту поліцейського про обставини зупинки Лавріненка (а. с. 3);
-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд не проводився (а. с. 4);
-довідки з інформацією про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а. с. 5);
-диску з відеозаписом правопорушення (а. с. 6).
Апеляційний суд зазначає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи алкогольного сп`яніння, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв та лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Переглядом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських установлено, що ОСОБА_1 їхав на блок-посту в напрямку с. Степанівка Сумського району на автомобілі з цивільними номерами та був одягнутий у цивільний огляд. Разом з ним у авто їхали інші особи, як було згодом встановлено, це були його побратими - військовослужбовці. На неодноразову вимогу поліцейських надати посвідчення водія останній відмовлявся, його особу встановлено після виклику на місце події представника ВСП. Працівники поліції повідомили його про наявність у нього запаху алкоголю з порожнини рота, на що він говорив, що це від його пасажирів, потім, що не керував автомобілем, а лише йшов як пішохід. На місце події також приїхав патруль з поліцейськими за викликом працівників поліції, які перебували на блок-посту та зупинили ОСОБА_1 . На неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі спочатку він говорив, що це йому не потрібно, оскільки він не керував транспортним засобом, потім погодився пройти огляд на місці зупинки, знову відмовився від його проходження. При цьому поліцейські повідомили йому, що він має можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, у медичному закладі, а у разі відмови від його проходження щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також ОСОБА_1 намагався домовитися з поліцейськими, щоб ті не складали відносно нього ніяких документів або щоб огляд пройшов інший тверезий водій, бо знає, що алкотестер покаже стан сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 говорив, що є військовослужбовцем та працівники поліції не мають права здійснювати його огляд. Останній вів себе зухвало по відношенню до останніх. Також ОСОБА_1 говорив, що йому не треба проходити огляд у лікаря, оскільки ДТП він не вчиняв. Від підпису в протоколі та отримання його копії відмовився, хоча у самому протоколі написав письмові пояснення, згідно з якими він транспортним засобом не керував, йшов пішки, до нього причепилися працівники блокпосту, від продуття Драгеру він відмовився, бо не керував автомобілем.
Враховуючи викладене, у даному випадку працівниками поліції правильно була розцінена поведінка  ОСОБА_1 як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ними правильно установлено, що у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для складання відносно нього протоколу.
З огляду на викладене апеляційний суд не приймає доводи захисника про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення та що він відмовлявся від проходження огляду.
Не заслуговують на увагу також доводи апелянта про те, що не зрозуміло з яких підстав працівники поліції в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №651593 від 27 квітня 2026 року зазначили, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, якщо огляд відносно нього взагалі не проводився з огляду на таке.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів судочинства, які законодавець визначив як пріоритетні.
Тому при вирішенні питання, чи може наявність певних недоліків/порушень стати підставою для констатації істотного порушення вимог процесуального закону та визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого недоліку/порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів, на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема, з`ясувати, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
У даному випадку помилкове зазначення працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не є підставою для констатації істотного порушення вимог процесуального закону та визнання доказів недопустимими, оскільки дана обставина не спростовує факту наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом та факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за місцем зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським, який його склав, правильно вказано, що останній порушив п. 2.5 ПДР України.
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові, і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, що направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.
Висновки суду.
З урахуванням установлених судом обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскарженої постанови, під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції не допущено.
Враховуючи зазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржену постанову судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 15 червня 2026 року щодо  ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Лопаткіна О.В. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         Ольга ТЕРЕЩЕНКО