П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/21100/24

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючого судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2026 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» (далі – відповідач, ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)»), в якому просила:
- визнати протиправною відмову щодо здійснення перерахунок і виплати розмірів посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років за періоди: з січня по грудень 2020 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020; з січня по грудень 2021 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021; з січня по травень 2020 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022;
- стягнути з відповідача на її користь не доплачені їй з січня 2020 року по травень 2022 року: 22 471,61 грн. посадового окладу, 6 138,42 грн окладу за звання, 8 445,97 грн надбавки за вислугу років, а всього стягнути 37 056,00 грн із урахуванням одночасної виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі – Порядок №44);
- визнати протиправною відмову щодо здійснення перерахунку і виплати розмірів надбавки за особливі умови служби та премії за періоди: з січня по грудень 2020 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020; з січня по грудень 2021 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021; з січня по травень 2022 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату розмірів надбавки за особливі умови служби та премії за періоди: з січня по грудень 2020 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020; з січня по грудень 2021 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021; з січня по травень 2022 року, застосовуючи при їх перерахунку і виплаті розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, з урахуванням раніше виплачених сум, із урахуванням одночасної виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року, позов ОСОБА_1 - задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з січня 2020 року по 31.05.2022 виходячи розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018.
Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, за період з січня 2020 року по 31.05.2022, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 8, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, та згідно з Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасної виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

18 березня 2026 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву, в порядку статті 382 КАС України, про встановлення судового контролю, в якій просив зобов`язати ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» протягом місяця подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №420/21100/24, в обґрунтування якої зазначала, що станом на день подання до суду даної заяви рішення суду відповідачем не виконане.
22 квітня 2026 року ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» до суду першої інстанції поданий звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №420/21100/24, відповідно до якого, як зазначає відповідач, з метою виконання рішень суду направлені листи до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо виділення фінансування задля погашення заборгованості за судовими рішеннями. 

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року прийнятий звіт ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про результати виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №420/21100/24.
Встановлений ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №420/21100/24- протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили..
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2026 року апеляційний суд часткового задовольнив скаргу ОСОБА_1 . 
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року – змінено, викладено її резолютивну частину у такій редакції.
«Відмовити у прийнятті звіту Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №420/21100/24
Встановити Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)» новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №420/21100/24 - протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили.»

11 червня 2026 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції подала клопотання про накладення штрафу на тимчасово виконуючого обов`язки начальника ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» Жиромського А.Ю. у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на її користь, а половину до Державного бюджету України.
В обґрунтування заяви зазначає, що відповідно до вказаної вище постанови апеляційного суду має місце факт відмови у прийнятті звіту ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», що на думку заявниці, передбачає відповідні наслідки, визначені КАС України у вигляді накладення на керівника установи штрафу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу - залишено без задоволення.
Встановлений ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі №420/21100/24- протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили..

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та накласти штраф на тимчасово виконуючого обов`язки начальника ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» Жиромського А.Ю. у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на її користь, а половину до Державного бюджету України.
В обґрунтування апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови у накладенні штрафу апелянтка зазначає, що в оскаржуваній ухвалі від 29 червня 2026 року суд першої інстанції фактично повторно встановив відповідачеві новий строк для подання звіту – 3 місяці, але вже з дня набрання чинності цією ухвалою. Таким чином, у справі двічі встановлений строк для подання звіту із різницею 20 днів. На переконання апелянтки, така ухвала сприяє відповідачу та відстрочує строк подання звіту ще на 20 днів від попередньо визначеного строку.
Окрім цього, апелянтка наголошує на тому, що аналіз статті 382 КАС України свідчить про те, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини 3 статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. 
Тобто, на переконання апелянтки наведена стаття містить імперативний обов`язок суду щодо накладення штрафу у випадку відмови у прийнятті звіту, та вважає помилковою позицію суду першої інстанції про те, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Апелянтка зауважує на тому, що статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання, однак рішення суду не виконане відповідачем. Відтак, на переконання апелянтки, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на позицію Верховного Суду щодо застосування приписів статті 382 КАС України, зазначає, що накладення штрафу за невиконання судового рішення в адміністративних справах є винятковим заходом та штраф застосовується судом лише, як засіб впливу на суб`єкта владних повноважень, який умисно не виконує рішення, і не є основною метою судового контролю. Як зауважує відповідач, при розгляді питання про накладання на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, слід проаналізувати вжитті керівником заходи щодо виконання рішення, в даному випадку, для отримання бюджетних асигнувань, які суд на час розгляду звіту визнав достатніми і вичерпними. Отже, ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 1 статті 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Приписи статті 14 КАС України визначають, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, та статтями 14, 370 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу, як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.
Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.
Відповідно до частини 2 статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення .
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 283-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Варто зазначити, що хоча на час постановлення оскаржуваної ухвали рішення суду в повному обсязі не виконано відповідачем, при розгляді питання щодо накладання на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, слід проаналізувати вжитті ним заходи щодо виконання рішення.
Повертаючись до обставин справи колегія суддів враховує, що для виконання рішення суду ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» направлений ряд листів до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з проханням сприяти відкриттю додаткового фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» (№ 26/7-268/Жрм від 05.03.2025, № 26/7-436/Ант від 03.04.2025, № 26/7-538/Жрм від 02.05.2025, № 26/7-629/Ант від 04.06.2025, № 26/7-800/Ант від 07.07.2025, № 26/7-901/Ант від 06.08.2025).
Також з матеріалів справи вбачається, що 29.10.2025 за вих.№ 26/7-1193/Жрм направлений лист до Південно-Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з інформацією щодо наявної заборгованості за рішеннями судів, суми, кількості проваджень та оскаржень (із зазначенням судових інстанції), а також щодо сприяння додаткового фінансування по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».
Водночас, як встановлено матеріалами справи, станом на час подання позивачкою заяви у порядку статті 382 КАС України та на час розгляду заяви додаткове фінансування для здійснення нарахувань та виплат ОСОБА_1 , не виділялося, що підтверджує той факт, що рішення суду в повному обсязі не виконане.
Разом з цим, як мовилося вище, здійснення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу має відбуватися з огляду на об`єктивні обставини.
При цьому, колегія суддів вважає слушними зауваження суду про те, що у зв`язку з складною ситуацією в країні, яка склалась в усіх сферах діяльності внаслідок вторгнення РФ на територію України, суд із розумінням ставиться до складнощів (затримання) виплат щодо виконання рішень в частині виплати заборгованості в оборонній сфері.
Отже, оскільки ухвалою суду першої інстанції встановлений відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення, та обставини, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень не знайшли свого підтвердження, відтак, на даний час відсутні підстави для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо накладення штрафу на тимчасово виконуючого обов`язки начальника ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» за невиконання рішення суду від 04.10.2024 у справі №420/21100/24.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином колегія суддів погоджує висновок суду про відмову у задоволенні заяви про накладення штрафу та встановлення нового строку подання звіту про виконання рішення, що є підставою, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції – без змін.
Так, відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, тому за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2026 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття але може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений статтею 329 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя А. Г. Федусик