УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/1303/21

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
17 липня 2026 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крижанівського Олега Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року адвокат Крижанівський О.А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив здійснити поділ майна подружжя, а саме автомобіля марки Hyundai, модель - і10, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , та автомобіля марки KIA, модель – Sportage, реєстраційний номер – НОМЕР_2 , стягнувши на користь позивача 2/3 частини вартості автомобіля Hyundai в сумі 85870,00 грн та автомобіля KIA в сумі 176361,00 грн, збільшивши її частку з урахуванням того, що їх спільний неповнолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні.
Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2021 року у цивільній справі № 290/1260/21 задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки Hyundai, модель - і10, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_3 , рік випуску – 2009, колір – сірий, та на автомобіль марки KIA, модель – Sportage, реєстраційний номер – НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_4 , рік випуску – 2009, колір – чорний, що належать ОСОБА_2 .
Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, відповідачем подано до суду відзив, в якому вказано на відсутність підстав на збільшення частки спірного рухомого майна позивачу, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в цій частині позову, останньою не надано. Зазначено, що він неодноразово звертався до позивача з пропозицією щодо мирного врегулювання питання стосовно поділу спільного майна, однак відповідь від ОСОБА_3 не надходила. Щодо визначеної стороною позивача ринкової вартості спірних автомобілів, відповідач заперечив, оскільки вважає її завищеною та вказав, що вона не відповідає реальному технічному стану транспортних засобів. 
Під час підготовчого провадження представник позивача збільшив розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви та просив здійснити поділ майна подружжя, а саме автомобіля марки Hyundai, модель - і10, та автомобіля марки KIA, модель – Sportage, стягнувши на користь позивача 2/3 частини вартості автомобіля Hyundai в сумі 130770,00 грн та 2/3 частини вартості автомобіля KIA в розмірі 268590,00 грн.
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію належної їй 1/2 частки транспортного засобу марки Hyundai, модель - і10, 2009 року випуску, VIN код № НОМЕР_5 , в розмірі 99068,79 грн, грошову компенсацію належної їй 1/2 частки транспортного засобу марки KIA, модель – Sportage, 2009 року випуску, VIN код № НОМЕР_6 , в розмірі 203468,36 грн та 3025,15 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Окрім цього, роз`яснено, що згідно вимог частини сьомої статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Повний текст рішення Романівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2026 року було складено 12 червня 2026 року.
10 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Крижанівським О.А. подано до суду заяву, сформовану в підсистемі «Електронний суд» 09.06.2026, про ухвалення додаткового рішення у даній справі в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 42000,00 грн. До вказаної заяви адвокат Крижанівський О.А. долучив копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 грудня 2021 року, укладеного між адвокатом Крижанівським О.А. та ОСОБА_3 , копію акту наданих послуг від 09 червня 2026 року та копію документа, що підтверджує надіслання засобами поштового зв`язку відповідачу ОСОБА_2 заяви про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами (квитанцію акціонерного товариства «Укрпошта» від 09.06.2026).
Дослідивши матеріали справ та заяву про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, суд приходить до наступного висновку. 
Частина перша статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодувати судові витрати у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову чи скарги на судове рішення, а сторін - до позасудового вирішення спору.
У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, що пов`язані з розглядом справи.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
За змістом пунктом 2 частини п`ятої статті 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частин першої, другої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторона у справі зобов`язана надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Питання про судові витрати, понесені ОСОБА_1 на правничу допомогу в Романівському районному суді Житомирської області, судом у рішенні від 04 червня 2026 року не вирішувалось. 
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Інтереси ОСОБА_1 у суді представляв адвокат Крижанівський О.А. (згідно ордерів на надання правової допомоги від 14.12.2021 (судова справа № 290/1260/21) та від 24.12.2021 (судова справа № 290/1303/21).
Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Крижанівським О.А. під час судових дебатів у даній справі зроблено усну заяву, що остаточний розрахунок витрат з підтверджуючими їх доказами будуть подані в строк, що не перевищує 5 днів з моменту винесення судом рішення у справі. 
В строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, адвокатом Крижанівським О.А. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу з підтверджуючими їх доказами: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 грудня 2021 року, укладеного між адвокатом Крижанівським О.А. та ОСОБА_3 , копію акту наданих послуг від 09 червня 2026 року та копію документа, що підтверджує надіслання засобами поштового зв`язку відповідачу ОСОБА_2 заяви про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами (копія квитанції акціонерного товариства «Укрпошта» від 09.06.2026).
Згідно акту наданих послуг від 09 червня 2026 року, адвокатом Крижанівським О.А. надано ОСОБА_1 правничу допомогу на загальну суму 42000,00 грн, а саме надано правову інформацію, консультацію і роз`яснення норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України та ЦПК України, розроблено та подано позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя до суду – 4,0 год / 1 шт на суму 10000,00 грн; розроблено та подано заяву про забезпечення доказів до подання позову про поділ спільного майна подружжя у справі № 290/1260/21 до суду – 2,0 год / 1 шт на суму 6000,00 грн; розроблено та подано заяву про збільшення позовних вимог у справі № 290/1303/21 до суду – 2,0 год / 1 шт на суму 8000,00 грн; прийнято участь у судових засіданнях – 08.07.2022, 06.08.2025, 21.01.2026, 26.02.2026, 02.04.2026, 04.06.2026 на суму 18000,00 грн.
Матеріалами цивільних справ № 290/1260/21 та № 290/1303/21 підтверджується, що представником позивача (адвокатом Крижанівським О.А.) було подано до суду, до відкриття провадження у цивільній справі, заяву про забезпечення позову та, у визначений законом строк, пред`явлено позов від імені ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, а також подано під час розгляду справи заяву про збільшення позовних вимог у справі. 
Також з матеріалів цивільної справи № 290/1303/21 вбачається, що представник позивача адвокат Крижанівський О.А. приймав участь у п`яти судових засіданнях, призначених на 22.06.2022, 06.08.2025, 21.01.2026, 26.02.2026 та 04.06.2026 (безпосередньо в залі суду).
Одночасно суд враховує, що судові засідання у цій справі 01.12.2025 та 02.04.2026 не відбулися у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці; 03.07.2025 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого в іншому судовому провадженні (судова справа № 290/1699/24).
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи характер правовідносин у даній справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Крижанівським О.А. послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд вважає, що на користь ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись статтями 137, 141, 246, 258, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крижанівського Олега Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ) 30000 (тридцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.В. Ковальчук