154/1671/26 
2/154/1219/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
 
27 квітня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 32390,00 грн.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідачка змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , у зв`язку із чим надалі у рішенні зазначається як ОСОБА_1 , яка на час укладення кредитного договору мала прізвище ОСОБА_3 .
Обґрунтування позовних вимог
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 червня 2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 3635842.
За твердженням позивача, первісний кредитор надав відповідачці кредит у сумі 5000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.
Позивач зазначив, що кредитний договір укладено в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, а тому він прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Позивач вказав, що відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, отримані кредитні кошти не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.
Також позивач зазначив, що право вимоги за кредитним договором спочатку перейшло від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 29/10-2025 від 29 жовтня 2025 року, а надалі - від ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» до ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» на підставі договору факторингу № ДФ-31102025 від 31 жовтня 2025 року.
У зв`язку із цим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання кредиту № 3635842 від 02 червня 2020 року в загальній сумі 32 390,00 грн, яка складається з:
-5 000,00 грн - заборгованості за основною сумою кредиту;
-27 390,00 грн - заборгованості за процентами.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.
Процесуальні дії та рішення у справі
 
Ухвалою суду від 12 травня 2026 року відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
18 червня 2026 року до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву.
24 червня 2026 року позивач подав відповідь на відзив.
14 липня 2026 року надійшли заперечення відповідачки на відповідь на відзив.
18 серпня 2026 року позивач подав додаткові пояснення у справі.
20 серпня 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача у поданих письмових заявах просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Відповідачка скористалася правом на подання відзиву та заперечень, свою позицію виклала письмово.
Суд враховує, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, учасники справи подали заяви по суті справи, а їх неявка не перешкоджає вирішенню спору на підставі наявних у справі письмових доказів.
Оскільки 20 серпня 2026 року всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Позиція відповідачки за відзивом на позовну заяву
 
Відповідачка не заперечила, що 02 червня 2020 року отримала від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн, та не заперечила свого обов`язку повернути цю суму.
Разом із тим відповідачка категорично заперечила проти стягнення з неї 27 390,00 грн процентів.
Основний зміст заперечень відповідачки за відзивом полягає в тому, що кредитодавець як професійний учасник ринку фінансових послуг не довів до неї як споживачки повні, чіткі, зрозумілі та економічно реальні умови кредитування в частині можливого збільшення вартості кредиту.
Відповідачка зазначила, що під час укладення договору орієнтувалася на конкретні числові показники, зазначені самим кредитодавцем у договорі, графіку платежів та паспорті споживчого кредиту.
За змістом цих документів, як вказала відповідачка, за загальними умовами кредитування загальна сума її зобов`язання становила 7 045,40 грн, з яких 5 000,00 грн - отримані кредитні кошти, а 2 045,40 грн - проценти.
Відповідачка вказала, що кредитодавець повідомив їй не лише процентні ставки, а й конкретний результат їх застосування: 2 045,40 грн процентів та 7 045,40 грн загального зобов`язання.
Саме щодо цієї суми відповідачка погодилась на укладення кредитного договру 02 червня 2020 року, а тому саме щодо цієї суми відповідачка визнала позов.
Відповідачка зазначила, що позивач фактично застосовує іншу модель розрахунку, ніж та, яка була наведена в договорі, графіку платежів і паспорті споживчого кредиту.
За цією моделлю у разі невнесення першого платежу ставка 3 % на день у спеціальний період застосовується до всієї суми кредиту 5 000,00 грн. Наслідком такої моделі є нарахування 27 000,00 грн процентів лише за спеціальний період та 29 040,00 грн процентів загалом.
Відповідачка стверджувала, що така модель розрахунку в підписаних нею документах не наведена.
Зокрема, у договорі, графіку платежів і паспорті споживчого кредиту не зазначено:
- що в разі невнесення першого платежу базою для нарахування 3 % стане вся сума кредиту 5 000,00 грн;
- що щоденна сума процентів становитиме 150,00 грн;
- що за 180 днів спеціального періоду буде нараховано 27 000,00 грн процентів;
- що загальна сума процентів становитиме 29 040,00 грн;
- що загальна вартість кредиту збільшиться з 7 045,40 грн до 34 040,00 грн.
Відповідачка також посилалася на порушення вимог Закону України «Про споживче кредитування».
На її думку, кредитодавець не розкрив базу розрахунку процентів для тієї моделі, яку позивач поклав в основу позову, не зазначив усіх припущень, на яких ґрунтувалася визначена у договорі загальна вартість кредиту 7 045,40 грн, та не повідомив наслідки невиконання в розумінні реального фінансового результату.
Відповідачка зазначила, що саме зазначення у договорі ставки 3 % на день не давало їй можливості передбачити реальну вартість кредиту, оскільки процентна ставка не може оцінюватися окремо від графіка платежів, бази її нарахування, визначених кредитодавцем сум процентів та загальної вартості кредиту.
Відповідачка наголосила, що в графіку платежів кредитодавець сам указав, що за спеціальний період сума процентів становить 5,40 грн, а загальна сума процентів за весь строк кредитування - 2 045,40 грн.
Окремо відповідачка зазначила, що у паспорті споживчого кредиту в розділі щодо наслідків прострочення або невиконання зобов`язань зазначено пеню в розмірі 0 %, штрафи не передбачені, а в графі щодо процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, стоїть прочерк.
Відповідачка вважала, що підписання нею паспорта споживчого кредиту підтверджує ознайомлення лише з тією інформацією, яка в ньому фактично зазначена, але не може підтверджувати її згоду з фінансовими наслідками, які в цьому документі не були розкриті.
Крім того, відповідачка посилалася на внутрішню невизначеність умов договору. За її доводами, договір передбачав виконання зобов`язань у строки і сумах, зазначених у графіку платежів, але не пояснював, що після невнесення першого платежу кредитодавець одночасно продовжує протягом наступних 180 днів нараховувати 3 % на день на всю неповернуту суму кредиту.
Відповідачка вказала, що спірні умови договору мають тлумачитися не ізольовано, а в сукупності з графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, зазначеною загальною вартістю кредиту та відсутністю альтернативного розрахунку.
З цих підстав відповідачка посилалася на принцип contra proferentem, за яким ризик неясності умов договору несе сторона, яка їх сформулювала, тобто кредитодавець.
Також відповідачка заперечила доведеність саме заявленої позивачем суми 27390,00 грн процентів. Вона зазначила, що деталізований розрахунок первісного кредитора містить 29 040,00 грн процентів, тоді як у позові та реєстрах прав вимоги зазначено іншу суму - 27 390,00 грн, а різниця в 1 650,00 грн позивачем не пояснена.
У підсумку відповідачка просила суд задовольнити позов частково, стягнути з неї 7045,40 грн, яка складається з 5 000,00 грн основної суми кредиту та 2 045,40 грн процентів, прямо зазначених у договорі, графіку платежів і паспорті споживчого кредиту, а в решті позову відмовити.
Також відповідачка просила зменшити витрати позивача на професійну правничу допомогу до 1 500,00 грн та розподілити судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позиція позивача за відповіддю на відзив
 
У відповіді на відзив позивач вказав, що заперечення відповідачки є безпідставними та необґрунтованими.
Позивач зазначив, що відповідачка фактично не заперечує ключових обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: факт укладення кредитного договору № 3635842 від 02 червня 2020 року, факт отримання кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн, належність ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» як позивача у справі та невиконання відповідачкою зобов`язання щодо повернення кредиту.
Позивач послався на частину першу статті 82 ЦПК України та зазначив, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
На підтвердження обґрунтованості нарахування процентів позивач послався на умови кредитного договору.
Зокрема, позивач зазначив, що пунктом 1.3 договору визначено суму кредиту 5000,00 грн, пунктом 3.1 договору встановлено строк дії договору з 02 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року включно, а пунктом 1.7.3 договору передбачено загальні умови кредитування зі ставкою 1,70 % на день у базовий період та 3 % на день у спеціальний період.
Позивач також послався на пункт 1.6 договору, за яким розрахунок зобов`язань позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, дат платежів, загальної суми платежу, основної суми кредиту, процентів, процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та орієнтовної загальної вартості кредиту зазначається у графіку платежів.
Позивач вважав, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема щодо суми кредиту, строку кредитування, повернення кредиту, сплати процентів, черговості погашення заборгованості та відповідальності сторін.
Позивач зазначив, що відповідачка мала час на роздуми або перевірку умов перед укладенням кредитного договору, була належним чином проінформована, а умови були прозорими та зрозумілими, включаючи інформацію про процентну ставку, комісії та інші фінансові аспекти.
На думку позивача, деталізований розрахунок заборгованості відповідає умовам, погодженим між відповідачкою та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ».
Позивач також послався на статтю 204 ЦК України та зазначив, що договір є правомірним, чинним, не визнаний недійсним, а тому підлягає виконанню сторонами.
Позивач вважав, що посилання відповідачки на порушення статей 9 і 12 Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставними, оскільки вона підписала договір, паспорт споживчого кредиту та фактично отримала кредитні кошти.
Окремо позивач послався на доктрину venire contra factum proprium, тобто заборону суперечливої поведінки, і зазначив, що відповідачка, уклавши договір, отримавши кредитні кошти та скориставшись ними, не може в подальшому заперечувати обов`язок виконання договору.
Щодо судових витрат позивач зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн підтверджені належними документами, є розумними, обґрунтованими та пропорційними, а доводи відповідачки про типовість, шаблонність та нескладність позову не мають правового значення.
Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачки заявлені судові витрати.
Позиція відповідачки за запереченнями на відповідь позивача
 
У запереченнях відповідачка зазначила, що відповідь позивача не спростовує її заперечень, а лише повторює загальні посилання на договір, які вже були наведені у позовній заяві.
Відповідачка вказала, що позивач намагається створити враження, ніби вона заперечує сам факт укладення договору, отримання коштів або намагається уникнути будь-якої відповідальності, однак це не відповідає її процесуальній позиції.
Відповідачка повторно зазначила, що прямо і добросовісно повідомила суд про отримання кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн та визнає обов`язок повернути цю суму разом із процентами, які були чітко зазначені у підписаному нею графіку платежів, - 2045,40 грн.
Предмет спору, за доводами відповідачки, полягає не в існуванні кредитних правовідносин, а в тому, чи довів позивач, що під час укладення договору їй було чітко, зрозуміло та однозначно розкрито модель, за якою за кредит 5 000,00 грн може бути нараховано 29 040,00 грн процентів, а до стягнення заявлено 27 390,00 грн процентів.
Відповідачка зазначила, що позивач підміняє питання прозорості умов договору питанням його дійсності. На її думку, посилання позивача на статтю 204 ЦК України, чинність договору та відсутність зустрічного позову не спростовують її позиції, оскільки вона не просить визнати договір недійсним, а заперечує саме розмір процентної заборгованості.
Відповідачка також наголосила, що позивач сам підтвердив значення графіка платежів, процитувавши пункт 1.6 договору, за яким саме графік платежів містить розрахунок зобов`язань позичальника.
Водночас у цьому графіку зазначено 2 040,00 грн процентів за базовий період, 5,40 грн процентів за спеціальний період, 2 045,40 грн процентів загалом і 7 045,40 грн загальної суми платежів.
На думку відповідачки, позивач не пояснив, чому суд має брати з договору лише ставку 3 %, але ігнорувати той самий графік платежів, який за пунктом 1.6 договору визначає розрахунок зобов`язань, суми платежів, проценти та загальну вартість кредиту.
Відповідачка зазначила, що позивач не довів належного розкриття альтернативної моделі збільшення вартості кредиту до 34 040,00 грн, не навів альтернативного графіка платежів і не показав, що така модель була доступна їй до укладення договору.
Також відповідачка поставила під сумнів належне електронне підписання саме тієї редакції договору, яку позивач подав до суду, зазначивши, що позивач не надав технічних доказів, які б дозволили перевірити, яка саме редакція договору та графіка була доступна їй перед введенням одноразового ідентифікатора.
Відповідачка послалася на постанову Верховного Суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23, вказуючи, що у спорах щодо електронних кредитних договорів недостатньо формального посилання на наявність роздрукованої копії договору.
Окремо відповідачка зазначила, що її добросовісність не може бути використана проти неї. Вона вказала, що могла обрати позицію повного заперечення позову, однак повідомила суд про фактичне отримання кредиту та визнала борг у тій частині, яка відповідає умовам, які вона реально зрозуміла з підписаних документів.
Відповідачка заперечила застосування до неї доктрини venire contra factum proprium та зазначила, що до спірних умов договору має застосовуватися принцип contra proferentem, оскільки спір стосується неясного та двозначного формулювання умов договору, підготовленого кредитодавцем.
Також відповідачка повторно зазначила, що позивач не довів саме заявлену суму процентів 27 390,00 грн, оскільки деталізований розрахунок первісного кредитора містить 29 040,00 грн процентів, а позов і реєстри прав вимоги - 27 390,00 грн процентів.
Відповідачка вважала, що документи факторингу не усувають недоліків доказування основного зобов`язання, оскільки договір факторингу підтверджує лише передачу вимоги між кредиторами, але не доводить правильність виникнення та розмір боргу у відносинах із боржником.
Щодо правничої допомоги відповідачка зазначила, що відповідь позивача не містить нових аргументів щодо співмірності витрат, а заявлені 6 000,00 грн залишаються завищеними з огляду на типовість справи, стандартний характер позову, відсутність участі представника позивача в судовому засіданні та часткове дублювання заявлених послуг.
Відповідачка просила прийняти заперечення, частково задовольнити позов у сумі 7045,40 грн, відмовити у стягненні решти процентів, а судові витрати розподілити пропорційно.
Додаткові пояснення позивача
 
У цих поясненнях позивач зазначив, що позиція відповідачки є суперечливою та маніпулятивною.
Позивач вказав, що з одного боку відповідачка фактично визнає ключові обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги: факт укладення кредитного договору із використанням одноразового ідентифікатора PS3635842, факт отримання кредитних коштів, належність права вимоги позивачу та факт невиконання обов`язку щодо повернення отриманих кредитних коштів.
З іншого боку, за твердженням позивача, відповідачка намагається створити враження, ніби позивачеві все одно необхідно додатково доводити кожну із зазначених обставин.
Позивач повторно послався на частину першу статті 82 ЦПК України та зазначив, що визнані відповідачкою обставини не підлягають доказуванню.
Позивач також вказав, що сама відповідачка підтверджує ознайомлення з фінансовою інформацією під час оформлення кредиту, оскільки посилається на те, що бачила графік платежів із невеликими сумами процентів.
На думку позивача, це підтверджує, що відповідачка приймала рішення про укладення кредитного договору свідомо, після ознайомлення з інформацією, яка була їй надана під час оформлення кредиту.
Крім того, позивач зазначив, що якщо відповідачка не погоджується з розрахунком заборгованості, вона мала право подати власний розрахунок або висновок експерта відповідно до статті 106 ЦПК України.
Позивач вказав, що відповідачка не спростувала розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не заявила клопотання про проведення експертизи та не надала доказів повернення кредитних коштів.
Також позивач зазначив, що за весь період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував штрафних санкцій, а просить стягнути лише ту заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін
 
З договору про надання кредиту № 3635842 від 02 червня 2020 року вбачається, що його укладено між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» як кредитодавцем та ОСОБА_2 як позичальницею.
У договорі зазначено паспортні дані позичальниці, її РНОКПП НОМЕР_1 , адресу реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_2 та адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до пунктів 1.2-1.4 договору кредитодавець зобов`язався надати позичальниці у безготівковій формі кредит на споживчі цілі в сумі 5 000,00 грн, а позичальниця - повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та інші передбачені договором платежі.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що розрахунок зобов`язань позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, дати початку періоду, дати платежу, загальної суми платежу, основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та орієнтовної загальної вартості кредиту зазначається у графіку платежів, який є додатком № 1 до договору.
Також у пункті 1.6 договору визначено, що графік платежів у договорі містить окремі розрахунки зобов`язань за лояльними умовами кредитування та за загальними умовами кредитування.
Згідно з пунктом 1.7.2 договору за лояльними умовами кредитування, у разі повного повернення суми кредиту та сплати процентів протягом 24 календарних днів - до 26 червня 2020 року включно - процентна ставка становила 1,02 % за один день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту за таких умов становила 6 224,00 грн, з яких 5 000,00 грн - основна сума кредиту, 1 224,00 грн - проценти.
Пунктом 1.7.3 договору визначено загальні умови кредитування.
У базовий період із 02 червня 2020 року до 26 червня 2020 року включно встановлено процентну ставку 1,70 % за один день користування кредитом.
У спеціальний період із 27 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року включно встановлено процентну ставку 3 % за один день користування кредитом.
У цьому ж пункті договору зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту за загальними умовами кредитування становить 7 045,40 грн.
Відповідно до пункту 1.7.4 договору застосування базової процентної ставки у базовому періоді та нарахування процентів у спеціальному періоді за спеціальною процентною ставкою визначено як право кредитодавця. Кредитодавець також мав право без погодження з позичальницею зменшувати розмір нарахованих процентів.
Пунктом 3.1 договору встановлено строк його дії з 02 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року включно.
Пунктом 4.7 договору визначено, що кредит вважається простроченим за наявності заборгованості після закінчення кінцевої дати виконання договору, якщо така дата не була змінена шляхом укладення додаткової угоди.
Згідно з пунктами 7.3, 7.9 договору його укладено у письмовій електронній формі на вебсайті кредитодавця шляхом акцептування позичальницею оферти з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У реквізитах договору зазначено, що ОСОБА_2 підписала його за допомогою одноразового ідентифікатора PS3635842.
Додаток № 1 до договору містить графік платежів окремо за лояльними та за загальними умовами кредитування.
За лояльними умовами передбачено один платіж до 26 червня 2020 року в сумі 6224,00 грн, з яких 5 000,00 грн - основна сума кредиту, 1 224,00 грн - проценти, нараховані за ставкою 1,02 % на день.
За загальними умовами кредитування графіком передбачено два періоди виконання зобов`язань.
За базовий період із 02 червня 2020 року до 26 червня 2020 року зазначено платіж у сумі 7 039,00 грн, до складу якого включено 4 999,00 грн основної суми кредиту та 2 040,00 грн процентів, нарахованих за ставкою 1,70 % на день.
За спеціальний період із 27 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року зазначено платіж у сумі 6,40 грн, до складу якого включено 1,00 грн основної суми кредиту та 5,40 грн процентів, нарахованих за ставкою 3 % на день.
Загальна сума платежів за загальними умовами кредитування визначена в графіку в розмірі 7 045,40 грн, з яких 5 000,00 грн - основна сума кредиту, 2 045,40 грн - проценти.
Окремого графіка платежів або іншого розрахунку, який визначав би суми основного боргу та процентів договірні документи не містять.
Паспортом споживчого кредиту від 02 червня 2020 року також визначено суму кредиту 5 000,00 грн, строк кредитування за загальними умовами - 204 дні, з яких базовий період становив 24 дні, спеціальний - 180 днів.
У паспорті зазначено фіксовані процентні ставки за загальними умовами кредитування: 1,70 % на день до 26 червня 2020 року та 3 % на день до 23 грудня 2020 року.
Загальні витрати за кредитом за загальними умовами в паспорті визначено в сумі 2045,40 грн, а орієнтовну загальну вартість кредиту - в сумі 7 045,40 грн.
У розділі паспорта щодо порядку повернення кредиту передбачено два платежі за загальними умовами кредитування: до 26 червня 2020 року - 7 039,00 грн, до 23 грудня 2020 року - 6,40 грн.
Паспорт містить застереження, що наведені в ньому показники орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними й ґрунтуються на припущенні, що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором.
Також у паспорті зазначено, що використання інших способів надання кредиту або зміна інших умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої орієнтовної реальної річної процентної ставки та іншої орієнтовної загальної вартості кредиту.
Водночас у розділі паспорта щодо наслідків прострочення виконання або невиконання зобов`язань за договором зазначено пеню в розмірі 0 % від суми кредиту за один день прострочення. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, у цьому розділі не зазначена.
Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_2 02 червня 2020 року за допомогою того самого одноразового ідентифікатора PS3635842, яким підписано кредитний договір.
На підтвердження надання кредитних коштів позивачем надано лист ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 6254-ВП від 21 листопада 2025 року.
У листі зазначено, що 02 червня 2020 року за дорученням ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» здійснено успішний переказ коштів у сумі 5 000,00 грн на платіжну картку з маскою НОМЕР_3 . Також зазначено код авторизації 391860 та номер транзакції в системі WayForPay 88710772040466081090026989109063.
Позивачем надано деталізований щоденний розрахунок заборгованості, складений ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» станом на 29 жовтня 2025 року.
Відповідно до цього розрахунку протягом усього періоду нарахування залишок основної суми кредиту становив 5 000,00 грн, платежі відповідачкою не вносилися.
У період із 03 червня 2020 року до 26 червня 2020 року проценти нараховувалися за ставкою 1,70 % на день у сумі 85,00 грн щоденно. Загальна сума процентів за цей період становила 2 040,00 грн.
Із 27 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року проценти нараховувалися за ставкою 3 % на день у сумі 150,00 грн щоденно. Загальна сума процентів за цей період становила 27000,00 грн.
Отже, у деталізованому розрахунку проценти за весь період із 03 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року визначені в сумі 29 040,00 грн, а загальна заборгованість - у сумі 34040,00 грн, з яких 5 000,00 грн - основна сума кредиту, 29 040,00 грн - проценти.
Починаючи з 24 грудня 2020 року проценти, пеня та штрафи у розрахунку не нараховувалися.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/10-2025.
Згідно з витягом із реєстру прав вимоги за цим договором ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за договором № 3635842 від 02 червня 2020 року на загальну суму 32 390,00 грн, з яких 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 27 390,00 грн - заборгованість за процентами.
Отже, сума процентів, включена до реєстру прав вимоги, була на 1 650,00 грн меншою за суму процентів, зазначену у деталізованому розрахунку первісного кредитора.
Документів, які б містили відомості про внесення відповідачкою платежу в сумі 1650,00 грн, списання цієї суми, коригування розрахунку або іншу підставу зменшення процентної заборгованості з 29 040,00 грн до 27 390,00 грн, матеріали справи не містять.
31 жовтня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, за яким право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3635842 у загальній сумі 32 390,00 грн перейшло до позивача.
Передання документів за обома договорами факторингу оформлено актами приймання-передачі, а здійснення розрахунків між сторонами договорів факторингу підтверджено платіжними інструкціями.
МОТИВИ СУДУ
 
Межі спору та предмет доказування
 
Відповідно до частин першої - третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
За змістом статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач просить стягнути з відповідачки 32 390,00 грн заборгованості за договором про надання кредиту № 3635842 від 02 червня 2020 року, з яких 5 000,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 27 390,00 грн - заборгованість за процентами.
Відповідачка не заперечила факт отримання кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн, факт неповернення кредиту та належність позивача як нового кредитора.
Спір між сторонами стосується правомірності нарахування процентів за спеціальний період та розміру процентної заборгованості.
Щодо укладення договору, отримання кредиту та переходу права вимоги
 
З матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_2 , яка надалі змінила прізвище на ОСОБА_4 , укладено договір про надання кредиту № 3635842.
За цим договором кредитодавець надав відповідачці кредит у сумі 5 000,00 грн на споживчі цілі у безготівковій формі, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним.
Надання кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 6254-ВП від 21 листопада 2025 року, відповідно до якого 02 червня 2020 року за дорученням ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» здійснено успішний переказ коштів у сумі 5 000,00 грн на платіжну картку відповідачки.
Факт отримання кредитних коштів відповідачка не заперечує.
Право вимоги за договором про надання кредиту № 3635842 перейшло від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 29/10-2025 від 29 жовтня 2025 року, а надалі - від ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» до ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» на підставі договору факторингу № ДФ-31102025 від 31 жовтня 2025 року.
Перехід права вимоги підтверджується договорами факторингу, витягами з реєстрів прав вимоги, актами приймання-передачі документів та платіжними інструкціями про здійснення розрахунків між сторонами договорів факторингу.
Отже, позивач довів належність йому права вимоги до відповідачки за договором про надання кредиту № 3635842 від 02 червня 2020 року.
Щодо правової природи процентів та умов їх нарахування
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Частиною першою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, а її тип визначається кредитним договором.
Отже, проценти за кредитним договором є платою за користування кредитними коштами, а їх розмір і порядок нарахування визначаються умовами договору.
Пунктом 1.3 договору визначено суму кредиту - 5 000,00 грн.
Пунктом 3.1 договору встановлено строк його дії з 02 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року включно.
Пунктом 1.7.3 договору передбачено загальні умови кредитування, за якими:
- у базовий період з 02 червня 2020 року до 26 червня 2020 року включно процентна ставка становить 1,70 % за один день користування кредитом;
- у спеціальний період з 27 червня 2020 року до 23 грудня 2020 року включно процентна ставка становить 3 % за один день користування кредитом.
Пунктом 1.7.4 договору визначено, що використання базової процентної ставки у базовому періоді та нарахування процентів у спеціальному періоді за спеціальною процентною ставкою є правом кредитодавця. Кредитодавець без погодження з позичальником може на власний розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом.
Отже, договір прямо передбачає право кредитодавця нараховувати проценти у спеціальному періоді за ставкою 3 % за один день користування кредитом.
Договір не містить умови про те, що ця ставка застосовується виключно до залишку кредиту 1,00 грн незалежно від фактичного виконання позичальником зобов`язань у базовому періоді.
Щодо доводів відповідачки про графік платежів
 
Відповідачка посилається на те, що в графіку платежів за загальними умовами кредитування загальна сума процентів становить 2 045,40 грн, а загальна вартість кредиту - 7 045,40 грн.
Суд відхиляє ці доводи як підставу для обмеження процентної заборгованості сумою 2 045,40 грн.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що графік платежів містить розрахунок зобов`язань позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, дат платежів, загальної суми платежу, основної суми кредиту, процентів, процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та орієнтовної загальної вартості кредиту.
Графік платежів за загальними умовами кредитування справді містить розрахунок, за яким у базовий період позичальник сплачує 4 999,00 грн основної суми кредиту та 2040,00 грн процентів, а у спеціальний період - 1,00 грн основної суми кредиту та 5,40 грн процентів.
Однак такий графік відображає розрахункову модель виконання договору за умови здійснення відповідного платежу у базовий період.
Відповідачка цього платежу не здійснила.
За відсутності повернення основної суми кредиту відповідачка у спеціальний період фактично продовжувала користуватися всією сумою отриманого кредиту 5 000,00 грн.
Проценти за своєю правовою природою є платою за користування фактично отриманими та неповернутими грошовими коштами.
Тому застосування спеціальної процентної ставки 3 % до фактичної неповернутої суми кредиту відповідає змісту договору та правовій природі процентів за кредитним договором.
Суд не має підстав тлумачити графік платежів як умову, що звільняє відповідачку від сплати процентів за фактичне користування неповернутою сумою кредиту після базового періоду.
Так само суд не має підстав вважати, що зазначена у графіку орієнтовна загальна вартість кредиту є максимальним розміром заборгованості незалежно від фактичного виконання чи невиконання позичальником умов договору.
Орієнтовна загальна вартість кредиту розраховується виходячи з припущення про виконання договору відповідно до визначеної моделі платежів.
Невнесення позичальником платежу в базовий період об`єктивно змінює фактичний залишок кредиту, який перебуває у користуванні позичальника, а відповідно - і фактичний розмір процентів.
Отже, посилання відповідачки на графік платежів не спростовує права кредитодавця на нарахування процентів за ставкою 3 % на фактичну неповернуту суму кредиту у спеціальний період.
Щодо доводів відповідачки про Закон України «Про споживче кредитування» та Закон України «Про захист прав споживачів»
 
Суд враховує, що спірний договір є договором споживчого кредиту.
Разом із тим сам по собі споживчий характер договору не звільняє позичальника від обов`язку повернути кредит і сплатити проценти за користування ним, якщо відповідні умови договору погоджені сторонами та не визнані недійсними у встановленому законом порядку.
У договорі прямо зазначено суму кредиту, строк кредитування, базовий та спеціальний періоди, розмір процентних ставок у кожному з цих періодів, а також порядок повернення кредиту та сплати процентів.
Паспорт споживчого кредиту також містив відомості про суму кредиту, строк кредитування, процентні ставки, графік платежів, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Доводи відповідачки фактично зводяться до того, що вона очікувала сплатити лише 2 045,40 грн процентів, оскільки така сума була зазначена у графіку платежів за відповідною моделлю виконання договору.
Однак суб`єктивне сприйняття відповідачкою орієнтовного графіка платежів не змінює умов договору про нарахування процентів за фактичне користування кредитними коштами та не звільняє її від наслідків невиконання погодженої моделі повернення кредиту.
Суд також враховує, що позивач не заявляє до стягнення пеню, штраф або проценти, нараховані після закінчення строку дії договору.
Заявлені до стягнення проценти нараховані за період дії договору, тобто до 23 грудня 2020 року включно.
Отже, доводи відповідачки про порушення законодавства про захист прав споживачів не спростовують обов`язку сплатити проценти, нараховані відповідно до погоджених умов договору.
Щодо розрахунку заборгованості
 
Позивач подав деталізований розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту № 3635842 від 02 червня 2020 року.
З цього розрахунку вбачається, що відповідачка платежів за договором не здійснювала, основна сума кредиту залишалася неповернутою у розмірі 5 000,00 грн.
У базовий період проценти нараховувалися за ставкою 1,70 % за один день користування кредитом, що становить 85,00 грн щоденно.
У спеціальний період проценти нараховувалися за ставкою 3 % за один день користування кредитом, що становить 150,00 грн щоденно.
Нарахування процентів здійснено в межах строку дії договору - до 23 грудня 2020 року включно.
Доказів повернення кредиту, сплати процентів або неправильності арифметичного розрахунку відповідачка не подала.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок у межах доводів сторін і не встановив підстав для його відхилення.
Водночас позивач заявив до стягнення не 29 040,00 грн процентів, а 27 390,00 грн процентів, тобто меншу суму.
Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і не може присудити більше, ніж просить позивач.
Тому до стягнення підлягає заявлена позивачем сума процентної заборгованості - 27 390,00 грн.
Висновок суду щодо суті спору
 
Суд доходить висновку, що позивач довів факт укладення договору про надання кредиту, факт надання відповідачці кредитних коштів у сумі 5 000,00 грн, факт невиконання відповідачкою обов`язку щодо повернення кредиту, перехід до позивача права вимоги та розмір заявленої заборгованості.
Доводи відповідачки не спростовують права позивача на стягнення заборгованості.
Позовні вимоги про стягнення 32 390,00 грн заборгованості за договором про надання кредиту № 3635842 від 02 червня 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Позивач також просив стягнути з відповідачки 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження цих витрат позивач надав договір № 43657029/02 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року, додаткову угоду № 3635842 від 27 березня 2026 року, акт надання послуг № 3635842 від 27 березня 2026 року, детальний опис робіт та свідоцтво адвоката Босенка Олександра Михайловича про право на заняття адвокатською діяльністю.
В акті надання послуг № 3635842 та детальному описі робіт зазначено, що адвокатським об`єднанням надано послуги загальною вартістю 6 000,00 грн, а саме: усна консультація клієнта, письмова консультація клієнта, правовий аналіз обставин спірних правовідносин, складання позовної заяви та формування додатків до неї.
Відповідачка заявила клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи, ціною позову, обсягом фактично виконаної роботи, типовістю спору та тим, що представник позивача участі у судових засіданнях не брав.
Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог співмірності суд за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, а обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання.
Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності таких витрат, їх необхідності, а також критерію розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи.
Оцінюючи заявлену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із того, що ця справа є типовим для фінансової компанії спором про стягнення заборгованості за договором мікрокредитування.
Позовна заява складена за стандартною структурою, характерною для однотипних кредитних спорів.
Представник позивача участі в судовому засіданні не брав, просив розглядати справу без його участі.
Заявлені в акті та детальному описі робіт усна консультація, письмова консультація, правовий аналіз і підготовка позовної заяви фактично є взаємопов`язаними складовими однієї роботи з підготовки позову.
Формування додатків до позовної заяви має переважно технічний характер, оскільки такі додатки складаються з документів, які перебувають у розпорядженні позивача як нового кредитора, та використовуються ним у спорах цієї категорії.
З огляду на характер спору, обсяг фактично виконаних робіт, типовість правовідносин, відсутність участі представника позивача в судовому засіданні та часткове дублювання заявлених послуг суд вважає розумним і співмірним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальній сумі 5 662,40 грн, з яких:
- 2 662,40 грн - судовий збір;
- 3 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, статтями 3, 6, 11, 202, 204, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 626-629, 638-639, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», статтями 9, 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд, -
УХВАЛИВ:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , яка на час укладення кредитного договору мала прізвище ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, заборгованість за договором про надання кредиту № 3635842 від 02 червня 2020 року в загальній сумі 32 390 (тридцять дві тисячі триста дев`яносто) гривень 00 копійок, яка складається з:
- 5 000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за основною сумою кредиту;
- 27 390 (двадцяти семи тисяч трьохсот дев`яноста) гривень 00 копійок заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або якщо справу розглянуто без повідомлення чи виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; рахунок IBAN: НОМЕР_4 в АТ «СЕНС БАНК», МФО 300346.
Відповідачка: ОСОБА_1 , яка раніше мала прізвище ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І.Р. Вітер