Справа № 592/13899/25
Провадження № 1-кп/592/256/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми
у складі головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 , 
представника потерпілого ОСОБА_8 , 
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м. Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження №12025200480001943, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2025, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованою та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше несудимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановив:
відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2024 №81 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_5 призначено головним сержантом артилерійської батареї аеромобільного батальйону, ВОС-135974Д.
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 21.07.2025 приблизно о 14 год. 50 хв., керуючи власним автомобілем марки «Nissan Navara», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по вул. В. Чорновола у м. Суми, безпосередньо перед перехрестям з вул. Магістратська знехтував безпекою дорожнього руху та всупереч вимогам п. 10.1, 11.3, 13.1, 14.2 «в», 14.6 «а» Правил дорожнього руху, з метою уникнення попутного зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter IV», змінив свій напрямок руху вліво на зустрічну смугу руху з подальшим виїздом на перехрестя, не переконавшись при цьому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив лобове зіткнення із зустрічним автомобілем «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 .
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла 6 грудного хребця; переломів поперечних відростків 4,7,8 грудних хребців; переломів 8,9,10,11,12 ребер зліва; перелом правої променевої кістки, які відповідно висновку судово-медичної експертизи №1360 від 14.08.2025, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Водій автомобіля «Opel Vivaro», н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому на межі середньої-нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням; закритого перелому човноподібної кістки правої кисті без зміщення, які відповідно висновку судово-медичної експертизи №1403 від 20.08.2025, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №248 від 14.08.2025 в цій дорожній ситуації ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Nissan Navara», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме:
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
п. 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
п. 14.2 «в» Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
п. 14.6 «а» Обгін заборонено: а) на перехресті.
Допущені ОСОБА_5 порушення вимог п. 10.1, 11.3. 13.1, 14.2 «в», 14.6 «а» Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Отже, ОСОБА_5 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно влітку 2025 року, більш точної дати він не пам`ятає, вдень, приблизно о 13 чи 14 годині, в м. Суми біля заводу електронних мікроскопів перед перехрестям, назву вулиці не пам`ятає, він керував автомобілем марки «Nissan Navara». Намагаючись уникнути зіткнення, виїхав на зустрічну смугу, але на зустрічній смузі їхав інший автомобіль, з яким він допустив зіткнення. Після ДТП він вийшов з машини, підбігли люди, викликали швидку, яка надавала допомогу йому та іншим постраждалим. Він був доставлений до лікарні. На наступний день він відвідав потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , просив у них вибачення. Сам він був у лікарні 3 дні, потім перебував у лікарні в м. Київ, після реабілітації повернувся до військової частини на службу. За кермом був тверезий, посвідчення водія має з 2014 року. Про вчинене шкодує, просить вибачення, визнає повністю свою вину, шкоду потерпілим відшкодував частково та в подальшому не відмовляється відшкодовувати, розкаюється, просить суворо не карати.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він здійснює перевезення пасажирів автомобілем «Opel Vivaro», що перебуває у його власності. Машину придбав нещодавно, близько півроку тому, цивільна відповідальність застрахована. Влітку 2025 року, точної дати не пам`ятає, вдень він перевозив хлопця з дівчиною, вони поїхали до 5 відділення Нової пошти, там хлопець з дівчиною забрали посилку, якісь коробки, сумки, та телевізор. Він мав їх доставити на вул. Героїв Крут. Рухаючись по вул. В. Чорновола, перед перехрестям, на його смугу назустріч виїхала машина, він намагався загальмувати, проте, все відбулось дуже швидко, далі він не пам`ятає. Повернувся до тями після ДТП, він був заблокований в машині, його деблокували, вирізали двері, потім його забрала швидка до лікарні. Зазначив, що удар був більше в бік місця водія. На наступний день до нього в лікарню приходив обвинувачений з дружиною, просив вибачення, обіцяв компенсувати все. Наразі, обвинувачений відшкодував витрати на лікування, матеріальну та моральну шкоду не відшкодовував. Уважає, що у вчиненні ДТП винний обвинувачений, зазначив, що не вірить у щире розкаяння обвинуваченого, оскільки він не відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 21.07.2025 вона з чоловіком поїхали на пошту отримати речі приблизно о 14 години. Вони забрали речі, серед яких був телевізор, все завантажили в таксі, біла машина «Opel Vivaro»,та поїхали додому. Вони з чоловіком сиділи позаду, спілкувались, за дорожньою обстановкою не слідкували. В якийсь момент вона подивилась у вікно та побачила, що на них летить машина, далі вона не пам`ятає. Вона тривалий час лікувалась та перебувала в лікарні, отримала в результаті ДТП тілесні ушкодження. На другий день після ДТП в лікарню до неї приходив обвинувачений, просив вибачення, в подальшому він відшкодував витрати на лікування, не відшкодованими залишились моральна шкода та вартість телевізора. 
У судовому засіданні були досліджені такі висновки судово-медичних експертиз на підтвердження отриманих потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в результаті ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості:
висновок експерта від 20.08.2025 №1403, відповідно до якого під час знаходження ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в КНП СОР «СОКЛ» з 21.07.2025 по 11.08.2025 виявлені тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом на межі середньої-нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням; закритий перелом човноподібної кістки правої кисті без зміщення; рани лівого стегна та правої гомілки; садна та підшкірні гематоми грудної клітини. Ці ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить їх характер, та могли утворитись внаслідок ДТП. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, ушкодження в ділянці лівого стегна та правої кисті спричинили тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді ран кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так як для загоєння ран необхідний термін понад 6 днів, але менше 21 дня. Садна та гематоми кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження;
висновок експерта від 14.08.2025 №1360, відповідно до якого під час знаходження ОСОБА_11 на лікуванні в 093 відділенні КНП СОР «СОКЛ» з 21.07.2025 по 01.08.2025 виявлені тілесні ушкодження: струс головного мозку, забійні рани лобної ділянки зліва, перелом тіла 6 грудного хребця, переломи поперечних відростків 4,7,8 грудних хребців, переломи 8,9,10,11,12 зліва, перелом правої променевої кістки, рана в ділянці кута рота ліворуч. ЦІ тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупого предмета, про що свідчить їх характер, та могли утворитися при ДТП. Ці тілесні ушкодження в ділянці грудної клітини та правої верхньої кінцівки не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я та за цими ознаками відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження в ділянці голови та обличчя класифікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження, зокрема, потерпілими, не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.
Отже, суд вважав за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, допитати обвинуваченого, потерпілих та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат, та заявлених потерпілими цивільних позовів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд вважає доведеною.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до положень статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкий необережний злочин, ставлення ОСОБА_5 до скоєного, що полягає у визнанні ним вини та осуду своєї поведінки, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , безпосередньо бере участь у бойових діях, одружений, має двох неповнолітніх дітей, має статус учасника бойових дій, на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики з місця проживання та місця служби, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття.
Також, суд ураховує, що щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Відшкодування завданої шкоди, яке, поміж іншого, є самостійною пом`якшуючою покарання обставиною, визначеною п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, може додатково свідчити про розкаяння винної особи, однак не є вирішальним при встановленні наявності чи відсутності щирого каяття, яке в кожному випадку є оціночним та має встановлюватися, виходячи із матеріалів справи (висновок, викладений у постанові ККС ВС від 14.11.2022 у справі №640/3693/15)
Факт відшкодування шкоди потерпілому дійсно може додатково свідчити про щире каяття винної особи. Проте, оцінюючи факт наявності або відсутності такого відшкодування шкоди, потрібно враховувати бажання потерпілого отримати таке відшкодування, взаємовідносини між сторонами конфлікту, узгодженість розміру спричиненої шкоди, можливість її відшкодування, повноту відшкодування шкоди тощо (постанова ККС ВС від 11.05.2021 у справі №161/17452/19).
З огляду на те, що обвинувачений після вчинення ДТП не залишив місце пригоди, на наступний день відвідав потерпілих у лікарні, попросив вибачення в останніх, відшкодував потерпілим витрати на лікування, під час судового розгляду весь час послідовно беззаперечно визнавав свою вину, засуджував свою поведінку, зазначав, що надалі має намір відшкодовувати потерпілим моральну шкоду, а потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду, пояснюючи нездійснення такого відшкодування під час досудового та судового розгляду неузгодженістю розміром відшкодування та фінансовою неспроможністю одразу сплатити весь розмір відшкодування, оскільки має фіксоване грошове забезпечення, суд дійшов висновку про можливість визнання за таких обставин щире каяття обвинуваченого як обставину, що пом`якшує покарання.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.
Ураховуючи сукупність зазначених обставин, наявність низки обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, зважаючи на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, і має другорядну роль кари як мети покарання, суд уважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди.
До початку судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 , пред`явив цивільний позов, яким просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду (витрати на лікування) на загальну суму 30825,26 грн, моральну шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 200 000,00 грн, матеріальну шкоду, завдану власнику ТЗ внаслідок ДТП, в розмірі 282 385,00 грн, витрати на проведення експертної оцінки матеріального збитку в розмірі 7560,60 грн.
Крім того до початку судового розгляду від представника потерпілої ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_12 , до суду надійшла позовна заява, в якій просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду, яка складає з витрат на лікування та вартості знищеного телевізора, та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 500 000,00 грн.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 підтримали позов, проте зазначили, що витрати на лікування 30825,26 грн та витрати на проведення експертної оцінки в розмірі 7560,60 грн обвинувачений вже відшкодував, тому просили стягнути моральну шкоду та матеріальну шкоду, завдану ТЗ, в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 підтримали позов у частині стягнення матеріальної шкоди, яка складається з вартості телевізора, та моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн, зазначили, що витрати на лікування, заявлені в позові до відшкодування, обвинувачений сплатив.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 частково заперечували щодо заявлених позовів. 
Зокрема, обвинувачений посилався на те, що готовий відшкодувати потерпілим моральну шкоду, проте заявлені до відшкодування суми є занадто великими, він неспроможний сплатити такі суми, в частині стягнення вартості телевізора обвинувачений заперечував повністю, щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої ТЗ, визнав лише в частині, а саме в розмірі 223 683,00 грн. Крім того зазначав, що наразі витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 30 825,26 грн, витрати на проведення експертної оцінки ТЗ у розмірі 7560,60 грн, та витрати на лікування потерпілої ОСОБА_9 в розмірі 27 260 грн. він відшкодував, про що свідчать надані квитанції про сплату грошових коштів
Захисник підтримав позицію обвинуваченого, зазначив, що розмір моральної шкоди, визначений кожним із потерпілих, є неспівмірним. Щодо витрат на відшкодування вартості телевізора, пояснив, що розмір шкоди не підтверджений жодними доказами, відтак в цій частині просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, вважає, що обґрунтованим розміром матеріальної шкоди, завданої ТЗ, є саме розмір 223 683,00 грн, визначений експертом як різниця між ринкової вартістю ТЗ на момент пошкодження та вартістю в пошкодженому стані, то саме ця сума підлягає стягненню.
Прокурор ОСОБА_4 у вирішенні цивільних позовів покладалась на розсуд суду.
Суд, заслухавши позиції учасників провадження щодо заявлених цивільних позовів, дослідивши позови та надані до них матеріали, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З огляду на зазначені положення законодавства, враховуючи, що кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальних збитків, зважаючи, що суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, суд уважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягають стягненню грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих власнику ТЗ.
Щодо розміру цих матеріальних збитків суд зазначає таке.
Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 наполягали на стягненні з обвинуваченого матеріальних збитків, завданих власнику ТЗ, саме в розмірі 282 385,00 грн, посилаючись на висновок експерта. 
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували в частині визначенні розміру цих матеріальних збитків, зазначали, що розмір збитків становить саме 223 683,00 грн, як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження та вартістю в пошкодженому стані, оскільки відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, отже ремонт такого транспортного засобу є економічно не доцільним. 
Відповідно до висновку експерта №41/2025 за результатами транспортно-товарознавчого дослідження від 28.10.2025 рнкова вартість ТЗ OPEL VIVARO, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , станом цін на час настання події, що відбулася 21.07.2025 без урахування ПДВ, складає: 282385,00 грн;
Вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень завданих автомобілю OPEL VIVARO, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , внаслідок події, що відбулася 21.07.2025, станом цін на час проведення дослідження, без урахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та без урахуванням ПДВ на вартість складових частин, складає: 1113590,69грн.
У зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових ТЗ у розмірі 429419,12 грн. перевищує його ринкову вартість на час настання події у розмірі 282385,00 грн. (С
Розмір матеріального збитку завданого власнику ТЗ OPEL VIVARO, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 внаслідок настання події, що відбулася 21.07.2025 відповідно до вимог [4], відповідає його ринковій вартості станом цін на час настання події та складає без урахування ПДВ: 282385,00 грн.
Розмір матеріального збитку завданий власнику ТЗ OPEL VIVARO, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер- НОМЕР_4 внаслідок настання події, що відбулася 21.07.2025 відповідно до вимог Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, визначена як різниця між його ринковою вартістю на момент пошкодження та вартістю в пошкодженому стані складає без врахування ПДВ: 223683,00 грн.
Як вбачається з висновку експерта, вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, його ремонт є економічно необґрунтованим, матеріали справи не містять доказів того, що залишки пошкодженого внаслідок ДТП належного потерпілому ОСОБА_7 автомобіля передано обвинуваченому.
За таких обставин, суд уважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягають стягненню матеріальні збитки саме в розмірі 223 683,00 грн, визначені як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження та вартістю в пошкодженому стані.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеної у справі №127/19300/17 від 31.03.2021, справі №203/2064/19 від 26.10.2022, у справі №554/10794/20 від 30.10.2025, в яких зроблено висновок, що «задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим».
Щодо відшкодування моральної шкоди.
За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 944/1122/21 суд дійшов таких висновків: «під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду таз чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану».
З огляду на викладене, враховуючи, що потерпілому ОСОБА_7 кримінальним правопорушення спричинено моральну шкоду, яка полягає в перенесенні емоційного стресу в момент аварії, завданні фізичного болю у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, відчутті незручності та дискомфорту, пов`язаними з подальшою організацією свого життя та своєї родини, яка залишилась без транспортного засобу, з допомогою якого потерпілий заробляв гроші на утримання сім`ї, відчуттям безпорадності, оскільки потерпілий досі не може самостійно ходити без милиць, враховуючи, що розмір відшкодування має бути розумним та справедливим й не приводити до безпідставного збагачення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 180 000,00 грн.
Щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_9 .
У судовому засіданні ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 наполягали на стягненні з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої знищенням телевізора, належного потерпілій, та який знаходився в транспортному засобі під час ДТП. У позові вартість телевізора зазначена 38753,00 грн з посиланням на скріншот з сайту щодо вартості подібного телевізора. У подальшому потерпіла подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що телевізор вона придбала у 2019 році вартістю 16500,00 грн.
Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що телевізор, який був знищений в результаті ДТП, спричиненої обвинуваченим, належав саме потерпілій, а також доказів вартості цього телевізора, наприклад, квитанцій про сплату коштів за придбання телевізора, марку та модель телевізора, його вартість, рахунків, накладних, висновку експерта тощо.
Заразом, суд зауважує, що обов`язок доведення зазначених обставин покладений саме на потерпілу як цивільного позивача.
За таких обставин, суд уважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_9 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди, спричиненої знищенням телевізора.
Щодо моральної шкоди, то, з огляду на раніше викладені положення законодавства, зважаючи, що потерпілій ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду, яка полягає в перенесенні емоційного стресу в момент аварії, завданні фізичного болю у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, у відчутті безпорадності та страху, пов`язаного з тим, що через завдану шкоду здоров`ю вона не має змоги здійснювати належний догляд за своїм малолітнім сином, який також важко сприймає мамину тривалу відсутність через постійне перебування в лікарнях, у порушенні сну, пошкодженні обличчя молодої жінки, що потребувало пластики обличчя, враховуючи, що розмір відшкодування має бути розумним та справедливим й не приводити до безпідставного збагачення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.
З огляду на викладене, цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні не обирався, прокурор під час судового розгляду справи відповідне клопотання не заявляв.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення судових експертиз сплачені обвинуваченим ОСОБА_5 під час досудового розслідування, про що свідчать надані прокурором квитанції про сплату, відтак не підлягають стягненню з останнього.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.07.2025 (справа №592/11977/25) на автомобіль "Opel Vivaro", н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 11.12.2024, власник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 128, 129, 174, 349, 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5  користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду, завдану ТЗ внаслідок ДТП, у розмірі 223 683 (двісті двадцять три тисячі шістсот вісімдесят три) грн 00 коп., моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн 00 коп.
В інший частині відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5  користь ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп.
В інший частині відмовити.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.07.2025 (справа №592/11977/25) на автомобіль "Opel Vivaro", н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 11.12.2024, власник ОСОБА_7 .
Речові докази: 
-автомобіль "Opel Vivaro", н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 11.12.2024, переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 – вважати переданим власнику;
– оптичний диск CD-R з відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля КНП СОР «СОЦЕМД та МК», на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної події 21.07.2025 на перехресті вулиць В. Чорновола – Магістратська в м. Суми – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. 

Суддя ОСОБА_13