Справа №949/800/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 — адвокат Ковташ Василь Данилович — звернувся до суду в її інтересах із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 травня 2026 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження навчання, а також допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є дочкою відповідача. Після досягнення повноліття вона продовжує навчання за денною формою у Карловому університеті в місті Прага, Чеська Республіка, за бакалаврською програмою «Вивчення гуманітарної освіченості». У зв`язку з навчанням позивачка проживає у гуртожитку університету, не має самостійного стабільного доходу та потребує коштів на проживання, харчування, одяг, ліки, навчальні матеріали й інші пов`язані з навчанням витрати. Матеріальну допомогу фактично надає її мати, яка офіційно не працевлаштована та отримує лише нерегулярні доходи.
Позивачка також зазначає, що відповідач є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 та з 28 вересня 2024 року вважається зниклим безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання. Водночас за ним зберігається та фактично нараховується грошове забезпечення, що підтверджує наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.
До початку розгляду справи представник позивачки - адвокат Ковташ В.Д. подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 32).
Представник третьої особи - Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, письмових пояснень щодо позову не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 41).
Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 
За наявності умов, визначених статтею 280 ЦПК України, та з огляду на відсутність заперечень позивачки суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності і взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтями 76, 77, 81, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №54 (а.с. 6).
Як вбачається з інформації про виконавче провадження від 30 квітня 2026 року, у Дубровицькому відділі державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на виконанні перебуває виконавчий лист від 17 січня 2018 року №560/1185/17, виданий Дубровицьким районним судом Рівненської області на підставі рішення від 30 жовтня 2017 року у справі №560/1185/17. 
Відповідно до зазначеного виконавчого документа з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей — дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї третьої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. 
Із відомостей про проведення виконавчих дій також убачається, що 26 січня 2026 року виконавчий документ передано для виконання до Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з отриманням відповідачем доходу в цій військовій частині (а.с. 10-11).
ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачка досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на її утримання за рішенням від 30 жовтня 2017 року припинилося. Зараз зазначено, що після досягнення позивачкою повноліття стягнення аліментів за рішенням припинилося. Однак виконавче провадження продовжується щодо неповнолітнього сина.
Зі зведеної довідки про навчання, виданої Карловим університетом 05 березня 2026 року та перекладеної українською мовою, встановлено, що ОСОБА_1 навчається на факультеті гуманітарних досліджень Карлового університету в місті Празі за бакалаврською програмою «Вивчення гуманітарної освіченості» за денною формою навчання чеською мовою. Передбачуваний період перебування студентки на території Чеської Республіки визначено з 12 вересня 2025 року до 30 вересня 2028 року (а.с. 7).
Відповідно до договору про проживання, укладеного 22 вересня 2025 року між Карловим університетом та ОСОБА_1 , позивачці надано місце для тимчасового проживання у гуртожитку університету «Отава» в місті Празі на період із 22 вересня 2025 року до 19 червня 2026 року. За умовами договору позивачка зобов`язалася сплачувати вартість проживання та послуг відповідно до чинного прейскуранта стандартних цін (а.с. 8). 
Крім того, договором про проживання від 15 травня 2026 року, поданим представником позивачки разом із клопотанням про долучення додаткових доказів, підтверджено надання їй місця для тимчасового проживання у тому самому гуртожитку на наступний період - із 15 вересня 2026 року до 09 вересня 2027 року - з аналогічним обов`язком сплачувати вартість проживання та послуг відповідно до чинного прейскуранта стандартних цін (а.с. 38).
Навчання позивачки за денною формою у закладі вищої освіти за межами України та необхідність проживання за місцезнаходженням навчального закладу об`єктивно зумовлюють постійні витрати, пов`язані з навчанням, проживанням і забезпеченням її повсякденних потреб. Договори про проживання підтверджують регулярний характер витрат на житло, а довідка про навчання - факт, форму та тривалість навчання позивачки.
Із копії трудової книжки матері позивачки - ОСОБА_3 вбачається, що останній запис про припинення її трудових відносин датований 26 травня 2022 року (а.с. 11 зворот-12). Інших доказів наявності у ОСОБА_3 постійного офіційного заробітку матеріали справи не містять, що суд враховує під час оцінки її можливості самостійно забезпечувати потреби повнолітньої дочки.
Зі сповіщення сім`ї №10225 від 03 жовтня 2024 року встановлено, що молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу під час мобілізації 08 серпня 2024 року, зник безвісти 28 вересня 2024 року під час виконання військового обов`язку поблизу населеного пункту Лисівка Покровського району Донецької області (а.с. 8 зворот).
Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20241021-1638, сформованим 21 жовтня 2024 року, підтверджено внесення відомостей про ОСОБА_2 до Реєстру та набуття ним 18 жовтня 2024 року статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин на території бойових дій (а.с. 9).
Відповідно до відповіді Державної податкової служби України на запит державного виконавця №310581030 від 21 січня 2026 року Військовою частиною НОМЕР_1 на користь відповідача нараховано дохід за другий квартал 2025 року в сумі 374 676,78 грн та за третій квартал 2025 року в сумі 424 727,76 грн. (а.с. 13).
Згідно з відповіддю Державної податкової служби України №315497671 від 23 лютого 2026 року сума доходу, нарахованого відповідачу Військовою частиною НОМЕР_1 за четвертий квартал 2025 року, становила 380 245,68 грн. (а.с. 12 зворот).
Наданою Військовою частиною НОМЕР_1 довідкою про помісячне нарахування доходів за період із вересня 2024 року до січня 2026 року підтверджено, що за вказаний період відповідачу нараховано 417 389,55 грн грошового забезпечення, 1 634 333,34 грн додаткової винагороди, 24 892,26 грн грошової допомоги для оздоровлення та 24 892,26 грн матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Із грошового забезпечення здійснювалися утримання та перерахування за виконавчим документом; загальна сума, перерахована на картковий рахунок стягувача ОСОБА_3 , становила 255 786,33 грн. (а.с. 38 зворот).
Вказані відомості узгоджуються між собою, походять від компетентних органів та безпосередньо підтверджують не лише нормативне збереження за відповідачем грошового забезпечення, а й фактичне його щомісячне нарахування та можливість здійснення з нього аліментних відрахувань.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а передбачений сімейним законодавством обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є продовженням конституційного обов`язку батьків за наявності визначених законом умов.
Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою або сином віку, який перевищує вісімнадцять, але є меншим двадцяти трьох років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 29 січня 2018 року у справі №622/373/16-ц та від 28 лютого 2019 року у справі №466/532/16-ц. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема, витрати на навчання, підручники, проїзд до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.
Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є способом захисту її інтересів і забезпечення коштами, необхідними для життєдіяльності в період здобуття освіти, коли можливість отримувати самостійний стабільний заробіток є обмеженою.
Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 182 СК України передбачено врахування стану здоров`я та матеріального становища одержувача аліментів, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей та інших утриманців, майна і грошових коштів, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
Цивільна правоздатність фізичної особи є здатністю мати цивільні права та обов`язки, виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті (стаття 25 ЦК України). Отже, набуття відповідачем статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг його цивільної правоздатності та не позбавляє його обов`язку, передбаченого статтею 199 СК України, утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. 
Порядок виплати такого грошового забезпечення визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884. 
Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку за такими військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.
Отже, набуття відповідачем статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не припинило нарахування належного йому грошового забезпечення. Матеріалами справи підтверджено, що Військовою частиною НОМЕР_1 відповідачу фактично та регулярно нараховуються основні й додаткові види грошового забезпечення, з яких здійснюються утримання за виконавчим документом. Зазначені обставини свідчать про наявність у відповідача доходу та матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.
Оцінивши встановлені обставини, суд вважає доведеною сукупність юридичних фактів, необхідних для виникнення у відповідача обов`язку утримувати повнолітню дочку: позивачка досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років; фактично продовжує денне навчання у закладі вищої освіти; у зв`язку з навчанням та проживанням за місцем знаходження університету потребує матеріальної допомоги; відповідач має дохід, який дозволяє надавати таку допомогу.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує, що позивачка навчається за денною формою у закладі вищої освіти за межами України, самостійного стабільного доходу не має, у зв`язку з навчанням проживає у гуртожитку за місцезнаходженням університету та несе постійні витрати на проживання, харчування, проїзд, навчальні матеріали й забезпечення інших повсякденних потреб. Договори про проживання підтверджують регулярний характер витрат на житло, а довідка про навчання - факт, форму та тривалість навчання позивачки.
Суд також бере до уваги наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого він зобов`язаний утримувати. Водночас матеріалами справи підтверджено нарахування відповідачу значного та регулярного доходу, з якого фактично здійснюються аліментні відрахування.
За таких обставин, ураховуючи потребу позивачки у матеріальній допомозі, матеріальні можливості відповідача, наявність у нього іншої неповнолітньої дитини, а також засади розумності, справедливості та рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, суд вважає заявлений розмір аліментів - одну четверту частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно - обґрунтованим, необхідним і співмірним.
Стягнення аліментів у розмірі однієї четвертої частини доходу забезпечить позивачці належну та регулярну матеріальну підтримку в період навчання, відповідатиме фактичним матеріальним можливостям відповідача і не порушуватиме права його неповнолітнього сина на утримання. Підстав для зменшення заявленої позивачкою частки судом не встановлено.
Відповідно до статті 201 СК України до відносин щодо утримання повнолітніх дочки, сина застосовується, зокрема, стаття 191 цього Кодексу, згідно з якою аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. 
Позов подано 04 травня 2026 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а також у будь-якому разі не може тривати після досягнення позивачкою двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення у справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Позивачка відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року становить 3328,00 грн, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у мінімальному розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1331,20 грн.

На підставі статті 51 Конституції України, статей 15, 25 ЦК України, статей 182, 191, 199–201 СК України, статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 247, 259, 263–265, 280–282, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 травня 2026 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови продовження навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) в особі Державної судової адміністрації України: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , виданий 26 травня 2025 року органом 5617.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 .
Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області      Оборонова І.В.