РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 609/606/26
2/609/581/2026
10 вересня 2026 року Шумський районний суд Тернопільської області 
в складі головуючого судді Катерняк О.М.,
з участю секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,
учасники справи - не з`явилися,

В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції позивача.
1. 12 червня 2026 року адвокат Кара Діана Юріївна, яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2  з вимогою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
2 Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку розміром 0,26 га; кадастровий номер 6125885100010011044 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Людвищенської сільської ради Шумського району Тернопільської області. 28 травня 2024 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений старостою Людвищенського старостівського округу Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області, відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 , належну їй земельну ділянку площею 0,26 га, що розташована на території Людвищенської сільської ради Кременецького району Тернопільської області. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки через стан здоров`я позивач довго хворів та перебував на лікуванні та не мав реальної можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Після покращення стану здоров`я ОСОБА_4 звернувся 14 травня 2026 року до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Осієвської О.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою № 52/01-16 від 14.05.2026 нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва після померлої ОСОБА_3 з огляду на пропущення позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини, та роз`яснено, що позивачу необхідно звертатись до суду для продовження строку для прийняття спадщини. З матеріалів справи спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулась також ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем за заповітом щодо іншої земельної ділянки спадкодавця. Спір щодо належності спадкового майна між спадкоємцями відсутній. Позивач не оспорює права ОСОБА_2 на спадкове майно, прийняте нею за заповітом, та просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю в три місяці.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
3. Ухвалою суду від 15 червня 2026 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано п`ятиденний термін від дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
4. Ухвалою суду від 17 червня 2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 05 серпня 2026 року.
5. Ухвалою суду від 05 серпня 2026 року підготовчий розгляд справи відкладено на 26 серпня 2026 року через неявку відповідача.
6. Підготовче засідання призначене на 26 серпня 2026 року, за клопотанням представника позивача та неявкою відповідача відкладено на 10 вересня 2026 року.
7. Сторони в підготовче засідання не з`явились.
03 вересня 2026 року на адресу суду надійшла письмова заява від відповідачки ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутності та про визнання позовних вимог.
08 вересня 2026 року через систему «Електронний суд» представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Карою Д.Ю. також подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
8. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
10. Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Шумським відділом ДРАЦС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Людвище Кременецького району Тернопільської області.
11. Відповідно до Державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА №779176 від 31 серпня 2005 року вбачається, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Шумської районної держадміністрації від 19.04.2005 №189 є власником земельної ділянки площею 0,26га, кадастровий номер 6125885100010011044, яка розташована на території Людвищенської сільської ради Шумського району Тернопільської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
12. 28 травня 2024 року старостою Людвищенського старостинського округу Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області посвідчено заповіт ОСОБА_3 , яка на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: Земельну ділянку в розмірі 0,26га, кадастровий номер 6125885100010011044 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №779176, виданий Шумською районною держадміністрацією 31 серпня 2005 року) заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №21-99.
13. Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кременець Тернопільської області. Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
14. Згідно із Пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 18.08.2021, ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання довічно. 
15. Довідкою від 13.05.2026, виданою КНП Шумської міської ради «Шумський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджується, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП Шумської міської ради «Шумська міська лікарня» з 08.04.2025 по 16.04.2025. Діагноз: ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ стадія, ступінь, високий кардіоваскулярний ризик. СН ІІ А ст. ХОЗЛ ІІ ст, група дифузний пневмофіброз. ЛН І ст.
16. Відповідно до довідки №166 від 13.05.2026, виданої КНП Шумської міської ради «Шумська міська лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на амбулаторному лікуванні в КНП Шумської міської ради «Шумська міська лікарня» з діагнозом: Маячний розлад.
17. Своєю Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №52/01-16 від 14.05.2026 приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Осієвська О.М. відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 по тій причині, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини.
ІV. Оцінка Суду.
18. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
19. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.
Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
20. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
21. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
22. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
23. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
24. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
25. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
26. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
27. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
28. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
29. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
30. Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
31. Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
32. Згідно зі статтями 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.
В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
33. Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
34. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
35. Відповідно до статей 1273-1275 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.
36. Відповідно до статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
37. Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання тим процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.
Виникнення у нього права на спадкування за законом, залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця.
При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.
Пропуск такого строку позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
38. Судом встановлено, що Позивач у встановлений законом строк не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна.
Так, Згідно із інформацією, яка міститься у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданій приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Осієвською О.М., спадкова справа після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Осієвською О.М. від 11 березня 2026 року, спадкова справа №21/2026, спадкоємцем за заповітом є внучка померлої ОСОБА_2 , яка проживала разом з померлою. ОСОБА_3 склала заповіт на належну їй земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_6 ), посвідчений старостою Людвищенського старостинського округу Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області від 28 травня 2024 оку за реєстровим номером 21-98.
Кінцевий термін звернення із заявою про прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 сплив 28 лютого 2026.
39. Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.
Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебуває на амбулаторному лікуванні в КНП Шумської міської ради «Шумська міська лікарня» з діагнозом: Маячний розлад.
40. Враховуючи наведені вище положення закону, дослідженні та оцінені як окремо, так і в сукупності докази, суд прийшов висновку, що причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини необхідно визнати поважними, такими що не залежали від волі позивача та унеможливлювали його подати вказану заяву з дотримання норм законодавства.
Суд застосовує спеціальну норму права, передбачену частиною 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на яку вірно покликалась позивач у позовній заяві.
Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту, адже позивач має право на прийняття спадщини за заповітом після смерті матері; причини пропуску строку визнані судом поважними, а тому суд прийшов висновку про те, що необхідно визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 , терміном на три місяці, а позов задовольнити.
Також слід врахувати думку відповідача у справі ОСОБА_2 , яка є також спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, позовні вимоги визнала та не висловила своїх заперечень стосовно продовження позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.
41. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі (Ilhanv.Turkey)«Ілханпроти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
42. Позивачем при поданні позову було сплачено 1331,20 грн судового збору, які він просить залишити за ним.
Керуючись статтями 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1219, 1220, 1222, 1223, 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 200 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1.Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини– задовольнити повністю.
2.Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Осієвської Олени Михайлівни заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3.Не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне рішення суду складено 10 вересня 2026 року.

Реквізити сторін
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя: | | Оксана КАТЕРНЯК